Справа № 380/29734/23
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗ ГРУП» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 09.08.2023 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на порушенні вимог закону в частині змісту оскаржуваного рішення та порядку його прийняття. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що працівниками Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 04.07.2023 року №2480-ПП та направлень на перевірку від 04.07.2023 року №№ 4915,4917 була проведена фактична перевірка офісу, яке розташоване за адресою: Львівська область, Яворівський район, село Кожичі, вул.Центральна, буд.4, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 12.07.2023 року №18463/13-01-09-01/41342372. Зокрема, вказав, що перевіркою встановлено 8 випадків несвоєчасного подання позивачем звітів форми №1-ОА та форми № 2-РС, а саме: несвоєчасно подано звітфі форми №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року, червень 2021 року, жовтень 2022 року та березень 2023 року (4 випадки) та несвоєчасне подання звітів форми №2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року, червень 2021 року, жовтень 2022 року та березень 2023 року (4 випадки). За наслідками результатів фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято спірне рішення від 09.08.2023 року №1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 136000,00 грн на підставі ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». З огляду на викладене, вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій від 09.08.2023 року № прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстав для його скасування немає. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 25.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставин.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЗ ГРУП» (), зареєстроване 18.05.2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за адресою вул.Центральна, 4, село Кожичі, Яворівський район, Львівська область, 81084. Основним видом економічної діяльності вказаного товариства є виробництво пива (11.05) та інші: дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв (11.01), виробництво сидру та інших плодово-ягідних вин (11.03) та виробництво солоду (11.06).

Відповідно до наказу від 04.07.2023 року №2480-ПП та направлень на перевірку від 04.07.2023 року №4915 та №4917 проведено фактичну перевірку з питань додержання ТОВ «ВЗ ГРУП» вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та тютюновими виробами, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 12.07.2023 року №18463/13-01-09-01/41342372.

Позивач відмовився від підписання та отримання акту перевірки, про що складено відповідний акт від 12.07.2023 року №990/13-01-09-01/41342372.

Проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «ВЗ ГРУП» отримано ліцензії на: виробництво алкогольних напоїв, реєстраційний номер 00010, термін дії якої з 02.04.2020 року до 02.04.2025 року; на право оптової торгівлі алкогольними напоями, виключно пивом для виробників пива з обсягом виробництва до 3000 гектолітрів на рік, реєстраційний номер 00006, термін дії з 05.05.2020 року до 05.05.2025 року.

У вказаному акті перевірки №18463/13-01-09-01/41342372 від 12.07.2023 року зазначено, що у порушення вимог ч.3 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР встановлено 8 випадків несвоєчасного подання ТОВ «ВЗ ГРУП» звітів форми №1-ОА та форми №2-РС.

Зокрема, було несвоєчасно подано звіт форми №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року, червень 2021 року, жовтень 2022 року та березень 2023 року (4 випадки) та несвоєчасне подання звіту форми №2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року, червень 2021 року, жовтень 2022 року та березень 2023 року (4 випадки).

За наслідками результатів фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято спірне рішення від 09.08.2023 року №1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 136000,00 грн на підставі ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з підп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 113.3 ст.113 ПК України встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України врегульовані положеннями Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон №481/95-ВР; тут і далі в редакції. Яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст.1 Закону №481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.16 Закону №481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавство (ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР).

Так, приписами ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року №49 затверджено форми звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення (далі - Порядок №49). Зокрема, затверджено: форму звіту №2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв», форму звіту №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» та порядок їх заповнення.

Згідно п.п.1-3 Порядку заповнення форми звіту №1-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту», звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту (далі - Звіт) подають суб`єкти господарювання, які виробляють спирт етиловий ректифікований, біоетанол, спирт етиловий-сирець, спирт етиловий технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий ректифікований денатурований, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, спирт коньячний і плодовий (включаючи дистиляти у вигляді головної і хвостової фракції), спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий, фракцію головну етилового спирту та/або інший спирт (далі - спирт), незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Звіт в електронній формі подається засобами електронного зв`язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання.

Крім того, відповідно до п.п.1, 2, 6 Порядку заповнення форми звіту №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі», звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі (далі - Звіт) подають суб`єкти господарювання, які одержали ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Звіт в електронній формі подається засобами електронного зв`язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання.

Аналізуючи зміст викладених норм, слідує висновок, що звіти про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відповідною формою подаються щомісячно суб`єктом господарювання до 10 числа наступного місяця. Тобто дата закінчення у даному випадку поєднана з прийменником «до», у зв`язку із чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Тому вживати після цієї дати прислівник «включно» зайве. Відтак, кінцева дата є останнім днем терміну для подання звіту.

На підставі цього, суд вважає, що формулювання, наведене в ч.3 ст.16 Закону №481/95-ВР та Порядку №49 щодо обов`язку суб`єкта господарювання подавати «щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» слід розцінювати як таке, що включає останнє число (десяте) граничного строку у період подання відповідної звітності.

Аналогічна правова позиція була висловлювана Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №810/2129/16 та від 17.09.2024 року у справі №160/19761/22.

Суд установив, що ТОВ «ВЗ ГРУП» є юридичною особою та здійснює господарську діяльність за основним КВЕД 11.05 - Виробництво пива, інші КВЕД, за якими проводиться господарська діяльність: 11.01 - Дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв, 11.03 - Виробництво сидру та інших плодово-ягідних вин, 11.06 - Виробництво солоду.

Для здійснення діяльності, відповідно до положень Закону №481/95-ВР, позивачем отримано ліцензії на:

- виробництво алкогольних напоїв, реєстраційний номер 00010, термін дії якої з 02.04.2020 року до 02.04.2025 року;

- на право оптової торгівлі алкогольними напоями, виключно пивом для виробників пива з обсягом виробництва до 3000 гектолітрів на рік, реєстраційний номер 00006, термін дії з 05.05.2020 року до 05.05.2025 року.

Згідно акта перевірки №18463/13-01-09-01/41342372 від 12.07.2023 року, встановлено 8 випадків несвоєчасного подання ТОВ «ВЗ ГРУП» звітів за формою №2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року, червень 2021 року, жовтень 2022 року, березень 2023 року та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року, червень 2021 року, жовтень 2022 року, березень 2023 року.

Даючи оцінку вказаному, суд враховує, що з метою нормативно-правового врегулювання обміну електронними документами з контролюючими органами відповідно до вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису, Наказом Міністерства Фінансів України від 06.06.2017 року №557 затверджено «Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами» (далі - Порядок №557).

Відповідно до п.1-11 розділу ІІ Порядку №557, суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. В інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних системах, які забезпечують обмін електронними документами, що містять державні інформаційні ресурси або інформацію з обмеженим доступом, повинен забезпечуватися рівень захисту цієї інформації, який відповідно до законодавства має відповідати ступеню обмеження доступу до неї.

Автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису чи печатки, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Створення електронного документа завершується накладанням на нього кваліфікованого електронного підпису підписувача (підписувачів) та печатки (за наявності).

Автор має право отримати кваліфіковану електронну довірчу послугу у будь-якого кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг.

Після накладання кваліфікованого електронного підпису автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) з використанням телекомунікаційних мереж до адресата протягом операційного дня.

Електронні форми документів у форматі за стандартом на основі специфікації eXtensibleMarkupLanguage (XML) оприлюднюються на офіційному вебпорталі ДПС.

У разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

Автоматизована перевірка електронного документа включає: перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»; перевірку обов`язковості та послідовності накладання на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому порядку; перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту); перевірку наявності обов`язкових реквізитів; перевірку права підпису електронного документа підписувачем.

Перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція. Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Як видно з матеріалів справи, звіти за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року (*2) та за жовтень 2022 року (*2) були подані 10.12.2020 року та 10.11.2022 року відповідно.

Однак у сформованих відповідачем квитанціях вказано, що граничним терміном подання є 09.12.2020 року та 09.11.2022 року.

Втім, враховуючи, що кінцевою календарною датою подачі звітів про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів слід вважати саме 10 число місяця, наступного за звітним, суд приходить висновку, що звіти за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року (*2) та за жовтень 2022 року (*2) були подані своєчасно.

Отже, підстави для притягнення позивача до відповідальності за даними фактами відсутні.

Водночас що стосується звітів за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за червень 2021 року (*2) та за березень 2023 року (*2), то такі були подані несвоєчасно, а саме 13.07.2021 року та 17.04.2023року відповідно. При цьому вказане і не заперечується позивачем.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, адже такий лист не є належним, допустимим і достатнім доказом форс-мажору.

За визначенням, наведеним у ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», законодавець до форс-мажорних обставин відніс, серед іншого, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війну.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває і досі.

Таким чином, введення в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності.

Поряд із цим, усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 16.07.2019 року у справі №917/1053/18, від 25.01.2022 року у справі №904/3886/21, від 18.01.2024 року у справі №914/2994/22).

У постановах від 05.10.2023 року у справі №520/14773/21, від 19.08.2022 року у справі №818/2429/18, від 17.06.2020 року у справі №812/677/17, від 03.09.2019 року у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Також, безпідставними є твердження позивача про те, що під час фактичної перевірки не можуть перевірятись інші питання, окрім дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а тому відповідачем здійснено перевищення своїх повноважень, коли у процесі фактичної перевірки встановлювались наявність чи відсутність фактів порушення законодавства в частині своєчасності подання звітності, з огляду на таке.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За змістом п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Таким чином, суд приходить висновку, що контролюючий орган мав право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення ним функцій (відповідно до положень ст.19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.04.2020 року у справі №815/1978/18.

Щодо посилань позивача на порушення порядку оформлення акта перевірки №18463/13-01-09-01/41342372 від 12.07.2023 року, суд враховує, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19.05.2020 року у справі №820/2300/18, від 30.04.2020 року у справі №810/384/16, від 17.03.2020 року у справі № 808/4140/15 та від 25.01.2019 року у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2023 року у справі №520/3328/2020.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.05.2022 року у справі №826/14188/16, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень (зокрема, помилкового розрахунку суми застосованої пені) вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства є визнання такого акта частково протиправним, якщо цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оскаржуваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

У постанові Верховного Суду від 25.10.2022 року у справі №826/3464/18 також викладено позицію, що у випадку скасування спірного акта індивідуальної дії в частині нарахованого податкового зобов`язання суд не перебирає на себе функції контролюючого органу та не здійснює нарахування суми податкового зобов`язання. Повноваження судового контролю не обмежує суд в можливості виокремити протиправно визначені контролюючим органом грошові зобов`язання і скасувати спірні індивідуальні акти в частині.

Таким чином, скасування спірного акта індивідуальної дії в частині неправомірно застосованої пені не буде формою втручання у дискрецію Головного управління ДПС у Львівській області, оскільки за даних умов суд не перебирає на себе функції контролюючого органу та не здійснює нарахування суми пені. Водночас повноваження судового контролю не обмежує суд в можливості виокремити протиправно застосований контролюючим органом розмір пені і скасувати спірний індивідуальний акт в частині.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку про правомірність застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 68000,00 грн за несвоєчасне подання звітів за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за червень 2021 року, за березень 2023 року та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за червень 2021 року, за березень 2023 року.

Щодо застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 68000,00 грн за несвоєчасне подання звітів за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року, за жовтень 2022 року та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року, за жовтень 2022 року, то таке є безпідставним та не узгоджується з нормами чинного законодавства України.

Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що спірне рішення Головного управління ДПС у Львівській області про застосування фінансових санкцій від 09.08.2023 року № в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 68000,00 грн за несвоєчасне подання звітів за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року, за жовтень 2022 року та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року, за жовтень 2022 року є таким, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). А тому, виходячи з положень п.2 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, його слід скасувати як протиправне (в частині).

Стосовно застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 68000,00 грн за несвоєчасне подання звітів за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за червень 2021 року, за березень 2023 року та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за червень 2021 року, за березень 2023 року, то відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області про застосування фінансових санкцій від 09.08.2023 року № в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗ ГРУП» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок за несвоєчасне подання звітів за формою 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року, за жовтень 2022 року та за формою №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі» за листопад 2020 року, за жовтень 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗ ГРУП» (місцезнаходження: вул.Центральна, 4, село Кожичі, Яворівський район, Львівська область, 81084; ) судовий збір у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.