Справа № 480/5171/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2025 року Справа № 480/5171/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/5171/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), починаючи з 01.02.2024 пенсію за вислугу років, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ з розрахунку 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку за останньою займаною посадою прокурора, обчисленого за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням пенсії з урахуванням пункту 13-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV та довідок Сумської обласної прокуратури від 01.02.2024 за №21-48 вих-24 та №21-49 вих-24, виплативши різницю між нарахованою та фактично отриманою пенсією.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У наданих суду письмових поясненнях представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що відповідно до заяви №176 від 01.02.2024 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру без урахування довідки про складові заробітної плати прокурора №21-48 вих 24 від 01.02.2024, оскільки документ видано станом на 04.05.2020, що суперечить вимогам частини другої статті 86 Закону №1697. Враховуючи зазначене, обчислення пенсії заявнику за зверненням від 01.02.2024 на умовах Закону №1697 має здійснюватися на підставі довідки про заробітну плату, в якій значиться місячна (чинна) заробітна плата за січень 2024 року.
Ухвалою суду від 17.02.2025 залучено до розгляду справи №480/5171/24 співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Відтак, вважає, що відмова Головного управління у Вінницькій області у перерахунку пенсії є правомірною, у спірних правовідносинах Головне управління діяло у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції, а вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими.
У наданих суду додаткових поясненнях позивач наполягає на задоволенні позовних вимог і звертає увагу суду на те, що на час призначення пенсії позивач продовжував працювати в Сумській обласній прокуратурі на посаді державної служби, а не на посаді прокурора, тому доводи відповідача, що подані позивачем довідки про складові заробітної плати суперечать вимогам законодавства та обчислення пенсії йому має здійснюватися на підставі довідки про заробітну плату, в якій значиться місячна (чинна) заробітна плата за січень 2024 року, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки складові про заробітну плату прокурора та порядок призначення пенсії цій категорії громадян дещо інші та суттєво відрізняються від складових заробітної плати та порядку призначення пенсії державного службовця.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.2024 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 86 Закону України Про прокуратуру № 1697.
З наданих суду письмових пояснень вбачається, що при призначенні пенсії середньомісячний заробіток не було визначено, так як довідки Сумської обласної прокуратури від 01.02.2024 №21-48вих.24 та №21-49 вих.24 про складові заробітної плати, на думку відповідача, не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме, частині другій статті 86 Закону №1697, оскільки документи видано станом на 04.05.2020.
Враховуючи зазначене, відповідач дійшов висновку, що обчислення пенсії заявнику за зверненням від 01.02.2024 на умовах Закону №1697 має здійснюватися на підставі довідки про заробітну плату, в якій значиться місячна (чинна) заробітна плата за січень 2024 року.
Відтак, пенсію позивачу призначено з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян». Вказана постанова Кабінету Міністрів України встановлює та регулює порядок нарахування на рівні мінімальних пенсійних виплат.
У подальшому позивач 19.02.2024 повторно звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії з більшого заробітку, згідно Закону України Про прокуратуру. До заяви №257 від 19.02.2024 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 надав довідку про складові заробітної плати №21-67 вих-24 від 19.02.2024.
За принципом екстериторіальності, заява позивача №257 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Позивач, не погоджуючись із встановленим розміром пенсії 2361 грн, та вважаючи, що є законні підстави для обчислення йому з 01.02.2024 пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII з урахуванням довідок Сумської обласної прокуратури від 01.02.2024 №21-48 вих.24 та від 01.02.2024 №21-49 вих.24, звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У відповідності до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до статті 86 Закону України «Про прокурату» від 14.10.2014 №1697-VІІ, який набув чинності 15.07.2015, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:
по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;
з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;
з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;
з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;
з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;
з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Частиною 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Частиною 2 статті 81 цього Закону встановлено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Згідно з ч.3 статті 86 Закону України «Про прокурату» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Частиною 4 даної статті визначено, що середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.
З наведених норм Закону №1697-VІ вбачається, що пенсійний орган, дійшовши висновку про наявність підстав для призначення особі пенсії за вислугу років на підставі ст.86 цього Закону, має визначити розмір такої пенсії з урахуванням положень частин 2, 3 та 4 ст. 86.
При цьому, частина 3 цієї статті передбачає, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією.
Так, з матеріалів справи вбачається, що із заявою про призначення пенсії позивачем були також надані довідки про довідки Сумської обласної прокуратури від 01.02.2024 №21-48вих.24 та №21-49 вих.24 про складові заробітної плати (а.с.16-18), які, зокрема містили інформацію про розмір виплат за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, визначені за вибором позивача, який звернувся за пенсією.
Однак при визначенні розміру призначеної пенсії вказані положення ст. 86 Закону України №1697-VІ пенсійним органом не були враховані.
При цьому відповідач призначив позивачу пенсію з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», яка встановлює та регулює порядок нарахування на рівні мінімальних пенсійних виплат, і не визначає алгоритм розрахунку пенсії, призначеної за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України №1697-VІ.
На помилковість визначеного позивачу розміру пенсії вказує і частина 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», у відповідності до якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При визначенні розміру пенсії позивача відповідачем, без належного обгрунтування, взагалі не враховано загальну суму сплачених ним страхових внесків до Пенсійного фонду України за період роботи понад 20 років на прокурорських посадах.
Суд зазначає, що при визначенні розміру заробітку, з якого визначається розмір пенсійної виплати, відповідач зобов`язаний керуватися як приписами ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», так і приписами ч.3, ч.4 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки останні фактично визначають механізм за яким обчислюється розмір пенсійної виплати.
Враховуючи те, що така бездіяльність і дії були вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, то і визначення розміру призначеної пенсії має відбуватись саме цим територіальним органом Пенсійного фонду України.
Відтак, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , починаючи з 01.02.2024, пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, у розмірі 60 відсотків від місячної заробітної плати, визначеної відповідно до частин 2, 3, 4 статті Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням довідки Сумської обласної прокуратури від 01.02.2024 за №21-49 вих-24.
Щодо довідки Сумської обласної прокуратури від 01.02.2024 за №21-49 вих-24, яка визначає посадовий оклад та надбавку за вислугу років станом на 04.05.2020, то суд зауважує, що вказані складові, у відповідності до вимог ч.4 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.
Тобто, вказана довідка, видана станом на 04.05.2020, правомірно не була врахована відповідачем при призначенні пенсії позивачу.
Крім того, вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити нарахування та виплачувати йому, починаючи з 01.02.2024 пенсію за вислугу років, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, з урахуванням пункту 13-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, виплативши різницю між нарахованою та фактично отриманою пенсією, не можуть бути задоволені судом як передчасні, оскільки відповідачем розмір пенсії взагалі визначався без урахування механізму, визначеного Законом №1697-VІІ.
Решта доводів відповідача, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невизначення розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 з 01.02.2024 відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», шляхом нарахування пенсії у розмірі 60 відсотків від місячної заробітної плати, визначеної відповідно до частин 2, 3, 4 статті Закону України «Про прокуратуру».
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька