Справа № 420/35342/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03.07.2024 року № 19 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 25.06.2024 року; визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.07.2000 року по 06.02.2002 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2000 року по 06.02.2002 року.

Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 25.06.2024 року він звернувся до ГУ ПФУ у м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком з врахуванням пільгового стажу по Списку № 2 на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на те, що позивач не досяг 60 років, документів які підтверджували про достроковий вихід на пенсію немає. Також, як вказав позивач, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.07.2000 року по 06.02.2002 року, оскільки відсутня інформація в відомостях персоніфікованого обліку по даному підприємству. Позивач вказав, що не погоджується із вказаним рішенням та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства та наявність документального підтвердження перебування позивача на посадах, що передбачених Списком 2, виконання ним робіт передбачених списком, а також те, що позивачем надано достатні та необхідні документи для підтвердження наявного пільгового стажу, який становить 19 років 8 місяців 3 дні, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

05.12.2024 до суду від представника відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказав, що на дату звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України, 25.06.2024, вік позивача становив 56 років 08 місяців 19 днів. Враховуючи норми ст. 26 Закону № 1058 у Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відсутні підстави для призначення пенсії за віком, оскільки на дату звернення позивач не досяг 60-річного віку, як це передбачено вказаним законом. Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.07.2000 по 06.02.2002, оскільки за результатами звірки даних записів трудової книжки НОМЕР_1 від 27.09.1999 за записами №20-№21 період роботи з 27.09.1999 по 06.02.2002 встановлено розбіжність інформації в відомостях персоніфікованого обліку по підприємству "ВАЖКИЙ МЕТАЛ"ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО КОМПАНІЯ, , до страхового стажу зараховано період з 27.09.1999 по 30.06.2000 Інформація в відомостях персоніфікованого обліку по підприємству "ВАЖКИЙ МЕТАЛ"ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО КОМПАНІЯ за період з 01.07.2000 по 06.02.2002 відсутня. Поряд з цим, відповідач наголосив, що починаючи з 01.07.2002, обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними персоніфікованого обліку (пункт 3 Постанови № 794). Відповідач вказав, що атестація робочих місць, підтверджена наказом підприємства, є обов`язковими для зарахування до пільгового стажу періодів роботи після 21.08.1992 року та оскільки позивачем не надано документів, які підтверджують пільговий характер виконуваних робіт, у Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відсутні правові підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління ПФУ у м.Києві із заявою від 25.06.2024 про призначення пенсії за віком з врахуванням пільгового стажу по Списку №2, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03.07.2024 року № 19 про відмову у призначенні пенсії, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, з підстав,

-за результатами звірки даних записів трудової книжки НОМЕР_1 від 27.09.1999 за записами №20-№21 період роботи з 27.09.1999 по 06.02.2002 встановлено розбіжність інформації в відомостях персоніфікованого обліку по підприємству "ВАЖКИЙ МЕТАЛ"ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО КОМПАНІЯ, , до страхового стажу зараховано період з 27.09.1999 по 30.06.2000; до страхового стажу не зараховано період з 01.07.2000 по 06.02.2002, оскільки відсутня Інформація в відомостях персоніфікованого обліку по підприємству "ВАЖКИЙ МЕТАЛ"ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО КОМПАНІЯ за період відсутня.

- рекомендовано надати документи, що підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення, посилаючись на те, що атестація робочих місць, підтверджена наказом підприємства, є обов`язковими для зарахування до пільгового стажу періодів роботи після 21.08.1992 року(а.с.10-13).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами ст.9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (№1058-IV), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно записів диплому № НОМЕР_2 , трудової книжки НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , ОСОБА_1 навчався та працював в наступні періоди:

-з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року - навчання в середньому професійному технічному училищі № 37 за професією електрогазозварник.

-з 08.07.1991 року по 27.09.1999 року - на посаді газоелектрозварника у ВАТ «Автотранспортне підприємства Побут» (в календарному обрахунку складає: 8 років 2 місяці 20 днів);

- з 27.09.1999 року по 06.02.2000 року - на посаді газоелектрозварника у ПП «Компанія «Важкий метал»;

- з 07.02.2002 року по 31.12.2004 року - на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Сердолік»;

- 01.01.2005 року по 08.05.2010 року - на посаді електрогазозварника у ТОВ «Агротехніка».

Суд наголошує, що відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є саме трудова книжка, та лише за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання.

При цьому, щодо доводів пенсійного органу про відсутність атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а, в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, навіть в разі відсутності доказів проведення атестації робочих місць, викладене не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірного стажу до пільгового. Крім того, навіть в разі відсутності результатів атестації, позивач не може нести відповідальність за не проведення атестації робочих місць.

Разом з тим, надаючи правову оцінку діям відповідача щодо незарахування періодів роботи, у зв`язку з відсутністю інформації в відомостях персоніфікованого обліку по підприємству, суд зазначає, що згідно позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 17.07.2019 по справі №144/669/17, від 20.03.2019 по справі №688/947/17, за змістом яких, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Таким чином, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Перекладання пенсійним фондом відповідальності страхувальника за невиконання обов`язку по сплаті внесків на працівника є неприпустимим і не може позбавляти такого працівника його соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, позаяк вказане суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Крім того, відповідачем не здобуто жодних доказів несплати роботодавцем страхових внесків за спірний період роботи позивача до Пенсійного фонду.

На переконання суду, відсутність у відповідача, як суб`єкта владних повноважень, інформації про сплату роботодавцем страхових внесків, не може позбавляти позивача страхового стажу за спірні періоди. Натомість, відповідач жодних заходів щодо з`ясування вказаного питання в установленому порядку не вжив та протиправно переклав тягар доказування на позивача.

При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не покладає обов`язку на працівника перевіряти сплату страхових внесків його роботодавцем та володіти відповідними документами про таку сплату та надавати їх на вимогу Пенсійного Фонду.

Враховуючи вищевиклане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03.07.2024 року № 19 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.07.2000 року по 06.02.2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж» - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування.

Згідно п. 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Таким чином, з аналізу приписів чинного законодавства вбачається, що страховий стаж розраховується, а періоди трудової діяльності враховуються до страхового стажу під час вирішення питання про призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного та того, що зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію буде передчасним, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2000 року по 06.02.2002 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи викладене в сукупності, суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу(похідну) вимогу позивача не стягувався, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03.07.2024 року № 19 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.07.2000 року по 06.02.2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2000 року по 06.02.2002 року та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, м.Херсон, вул. Валентини Крицак 6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ 42098368, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська 16) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра