Справа № 200/486/25
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Справа№200/486/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позов ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення від 02 січня 2025 року № 248 32805/Б 02/8 0500/25 про відновлення та виплати заборгованості з моменту її виникнення по щомісячним страховим виплатам, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат та виплатити заборгованість з 01 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 02 січня 2025 року № 248 32805/Б 02/8 0500/25 про відновлення та виплати заборгованості з моменту її виникнення по щомісячним страховим виплатам громадянину України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Шахтарським МВ ГУ МВС України в Донецької області від 16 лютого 2011 р, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності, а також виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам з моменту її виникнення, яка утворилась за період її несплати (з 01.05.2015 року) у повному обсязі громадянину України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Шахтарським МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 16 лютого 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 грудня 2024 року звернувся через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України, вхідний номер № 32805/Б 0500 24 із заявою про поновлення щомісячних страхових виплат ( регресу) та виплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам ( регресу), яка утворилась за період їх невиплати.

02 січня 2025 року позивач отримав відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про поновлення та виплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам № 248 32805/Б 02/8 0500/25.

Вважає таку відмову протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами відповідача викладеними у позовній заяві надав до відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до інформації Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ЕОС НОМЕР_3 ) перебував на постійному обліку в Шахтарському відділенні УВД ФССУ в Донецькій області.

ОСОБА_1 отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в Мангушському відділенні УВД ФССУ в Донецькій області з 01.10.2014 по 30.04.2015. За даними АС «Реєстр потерпілих» виплати були припинені з 01.05.2015, зазначена причина припинення передача в межах області.

Згідно з додатком 29.1 «Розшифровка інших поточних зобов`язань по розрахункам з депонентами по виплатах потерпілим станом на 01.04.2023» до передавального акту, укладеного між УВД ФССУ в Донецькій області та Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 були нараховані, але не виплачені щомісячні страхові виплати за період з 01.06.2014 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2015 на суму 15397,91 грн., а також частина доплати в зв`язку з перерахунком щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 в розмірі 727,12 грн. Загальна сума заборгованості становить 16125,03 грн. З 01.12.2015 по теперішній час щомісячні страхові виплати потерпілому не нараховувалися, заборгованість за зазначений період відсутня.

16.12.2024 ОСОБА_1 за допомогою вебпорталу електронних послуг ПФУ звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про продовження щомісячних страхових виплат. В продовженні виплат потерпілому було відмовлено оскільки територія зареєстрованого місця проживання Позивача належить до тимчасово окупованих територій України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

З огляду на зазначені обставини відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 19.11.2014 № .

Відповідно до вказаної довідки, позивач як ВПО зареєстрований АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серії ДОН-04 № 066174 від 13.12.2006 позивачу встановлено 20 % втрати працездатності з 01.12.2006 безстроково.

Як встановлено судом з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.01.2025 № 248-32805/Б-02/8-0500/25 позивач отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в Мангушському відділенні УВД ФССУ в Донецькій області по 30.04.2015.

Згідно з даними, наявними в Головному управлінні, виплата страхових виплат позивачу була припинена з травня 2015, зазначена причина припинення передача в межах області.

До Головного управління не була передана паперова справа позивача або окремі її постанови.

Відповідно до довідки, яку надано відповідачем, позивачу нараховувались страхові по листопад 2015 року включно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Положеннями статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон № 1105-XIV).

Положеннями статті 3 Закону №1105-XIV визначено принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1105-XIVстраховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною першою статті 41 №1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 41 Закону №1105-XIV).

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці» (частина 4, 7 статті 41 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) у разі смерті отримувача страхових виплат;

7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого;

8) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 46 Закону № 1105-XIV (у редакції, чинній на момент припинення виплат) регламентовано, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом вище, відповідачем припинено спірні щомісячні страхові виплати позивачу з травня 2015, зазначена причина припинення передача в межах області.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Вичерпний перелік, визначений ст. 46 Закону № 1105-ХIV не містить таких підстав для припинення страхових виплат.

01 січня 2023 року набрали чинності зміни до Закону №1105-XIV.

За статтею 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Таким чином, з 01.01.2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області.

При цьому, Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізовано шляхом їх приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що припинення позивачу виплати раніше призначеної щомісячної страхової виплати здійснено за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 46 Закону № 1105-ХIV, або підстав, передбачених іншим законом, а, отже, Мангушське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є відповідач припиняючи нарахування та виплату позивачу страхових виплат з 01 травня 2015 року діяв протиправно.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Однак, частиною 7 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на момент припинення виплат) передбачено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до ч. 7 ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на момент звернення позивача із позовною заявою) якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів своєчасно не призначено або не виплачено суму страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про виплату щомісячних страхових виплат, при цьому, під час розгляду справи встановлено, що ці суми не отримані з вини управління та піддані формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції України, виплата щомісячних страхових виплат позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення, а строк звернення до суду не порушений.

Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Крім того, як вже зазначалось судом раніше, відповідно до довідки, яку надано відповідачем, позивачу нараховувались страхові виплати (в межах позовних вимог) з травня 2015 року по листопад 2015 року включно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. 9 КАС України, суд приходить висновку щодо необхідності змінити обраний позивачем спосіб захисту та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_1 страхових виплат з 01.05.2015, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування ОСОБА_1 нарахування щомісячних страхових виплат з 01 грудня 2015 року та поновити виплату страхових виплат з 01 травня 2015 та виплатити заборгованість, що утворилась.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний спосіб буде належним та достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки підставою звернення до суду стали протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_1 страхових виплат з 01.05.2015, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування щомісячних страхових виплат з 01 грудня 2015 року та поновити виплату страхових виплат з 01 травня 2015 та виплатити заборгованість, що утворилась задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_1 страхових виплат з 01.05.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) нарахування щомісячних страхових виплат з 01 грудня 2015 року та поновити виплату страхових виплат з 01 травня 2015 та виплатити заборгованість, що утворилась.

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 18 березня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська