Справа № 686/33395/24
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю представника позивача Шевчишина М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог вказує, що 12.11.2024 року винесено постанову №13586, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 17 000 грн. за порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.2 ч. 1 додатку «Правил військогового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 р. «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме: не прибув 16.10.2024 р, на 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, яку отримав 05.10.2024 р. Тим самим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду. Позивач не погоджується з винесеною постановою, вважає, що не вчиняв вказаного правопорушення, а постанова має суттєві протиріччя. Тому просить постанову по справі про адміністративне правопорушення скасувати та поновити строк на звернення до суду, оскільки отримав постанову лише 03.12.2024 року.

19.12.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

У встановлений судом строк, відповідач правом на подання відзиву не скористався.

10.02.2025 року справу призначено до слухання по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просить їх задоволити, постанову скасувати та закрити провадження у справі, вказує, що будь-яких доказів про вчинення повторного правопорушення, відповідач не надав, також повістку він не отримав, оскільки вона була відправлена на іншу адресу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про слухання справи у його відсутності не направляв.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.11.2024 року начальником Хмельницького районного ТЦК, полковником ОСОБА_2 винесено постанову №13586, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 17 000 грн. за порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.2 ч. 1 додатку «Правил військогового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 р. «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме: не прибув 16.10.2024 р, на 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, яку отримав 05.10.2024 р. Тим самим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду.

Дані обставини підтверджуються копією постанови, наявною в матеріалах справи.

Повістка на яку посилається відповідач у своїй постанові про необхідність прибуття ОСОБА_1 16.10.2024 р. на 09:00 год., останньому не вручалась про її отримання, він ніде не розписувався. За адресою вказаною в постанові, як його місце проживання, позивач фактично не проживає, а постійно проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується копія витягу з державного реєстру речових прав.

Також 08.11.2024 р., ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії і 08.11.2024 р., здав загальний аналіз сечі та пройшов флюорографію органів грудної клітини, а в подальшому був направлений на додаткове обстеження, яке проходив в Деражнянській міській багатопрофільній лікарні, Деражнянської міської ради.

Станом на дату подачі позову, ОСОБА_1 пройшов ВЛК, згідно висновку якого від 12.12.2024 р., він тимчасово непридатний до військової служби, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду.

Також, як вбачається з фабули адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не прибув 16.10.2024 р. на 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, яку отримав 05.10.2024 р. Тим самим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, позивача притягують до відповідальності за правопорушення, що передбачене ч. 2 статті 210-1 КУпАП, за яке передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Проте, будь-яких доказів, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення повторно, матеріали справи не містять. Більше того, санкція статті за якою його притягнуто до відповідальності, не відповідає тій, що встановлена КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У свою чергу, стаття 247 КУпАП визначає обставини за яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин.

Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Проте, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного суду України від 25.12.1997 № 9-зп зазначено, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності та відсутність в матеріалах справи неспростовних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена приписами ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Отже, постанова № 13586 від 12.11.2024 року підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Також, позивачу слід поновити строк на оскарження постанови, оскільки під час слухання справи судом встановлено, що про наявність постанови від 12.11.2024 року позивач ОСОБА_1 дізнався 03.12.2024 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55, 62 Конституції України, ст. 210-1, 247, 288, КУпАП, ст.ст. 2,7, 139, 243, 286, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Поновити строк на оскарження постанови у справі.

Позовну заяву задоволити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 13586 від 12.11.24р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.. 210-1 ч. 2 КУпАП та накладення на нього стягнення в сумі 17000 грн.

На рішеня суду може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду ротягом 10 днів з дня отримання тексту постанови суду.

Суддя: