Справа № 560/17450/24
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

17 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке таксі" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке таксі" звернулось до суду з позовом до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2024/000260/2 від 13.11.2024.

В обґрунтування позову зазначає, що позивачем до митного оформлення було подано електронну митну декларацію №24UA01U8 щодо ряду товарів, митна вартість яких визначалась за ціною договору (контракту). За результатами перевірки митним органом було прийняте спірне рішення №UA400000/2024/000260/2 від 13.11.2024 про коригування митної вартості окремих товарів. Підставою рішення визначене неподання декларантом документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості окремих товарів відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України. Позивач вважає, що митному органу були надані усі документи, що дозволяли визначити та перевірити числові значення складових митної вартості, відтак рішення є протиправним.

Відповідач подав відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що митний орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Митним кодексом України та законодавством України. Під час митного оформлення у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару. Декларанту було запропоновано надати додаткові документи, які б усунули виявлені сумніви та розбіжності, однак цього зроблено не було. З огляду на це, прийняте рішення щодо коригування митної вартості товарів, яке відповідач вважає обґрунтованим.

У відповіді на відзив та запереченнях на відповідь на відзив сторони не погоджуються з доводами один одного.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Оцінюючи правомірність спірного рішення, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України (далі - МКУ) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів ( ст. 246 МКУ).

Міжнародні правила митної оцінки товарів визначені в багатосторонній Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994, до якої приєдналась Україна. Відповідно до статті 1 МКУ якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару, і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Частиною 2 статті VII Генеральної угоди визначено, що:

a) Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості,

b) Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або і) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту,

c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту Ь) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано в тому числі подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У випадку якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У випадку застосування першого (основного) методу визначення митної вартості, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Стаття 64 МКУ передбачає, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Згідно з частиною 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Статтею 54 МКУ передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених МКУ, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених МКУ, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Глава 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України № 476 від 01.07.2021 (далі - Методичні рекомендації №476) передбачає, що робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, серед іншого, шляхом:

- перевірки повноти інформації, що міститься у документах, які подаються до митного оформлення;

- перевірки товаросупровідних документів щодо наявності достатнього опису товарів, що декларується, їх кількості, ціни за одиницю товару та загальної вартості; ідентифікації цих даних з товарами, що подаються до митного оформлення;

- перевірки документів, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування;

- перевірка документів, що містять відомості про страхування;

- перевірки включення/не включення складових митної вартості;

- перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість;

- вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості;

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- перевірки та аналізу документів, додатково поданих митному органу декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до ст.53 МКУ;

- порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» .

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення (далі - АСМО «Інспектор»).

Згідно зі змістом глави 5 Методичних рекомендацій №476 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватись, серед іншого, такі джерела інформації як: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація отримана з мережі Інтернет.

Митні органи мають право витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо. Водночас, витребувати необхідно саме ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не усі, що передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумніви у достовірності наданої інформації (постанова Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16)

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

21.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке таксі" (покупець) та компанією Auto Bus-Siegen (продавець) був укладений договір купівлі - продажу №21102024 відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує автобус MAN А21 б/в. Згідно з розділом 2 договору ціна на автобус визначається згідно з виставленим рахунком. Розділ 3 договору визначає, що термін поставки товару - протягом п`яти днів після надходження коштів на рахунок продавця. Згідно з розділом 4 договору автобус доставляється на умовах DAP-Хмельницький.

Позивачем було подано до митного оформлення електронну митну декларацію №24UA01U8 на моторний транспортний засіб для перевезення 10 осіб і більше, включаючи місце водія: автобус міський, марки MAN модель А 21, ідентифікаційний номер ІЗ (номер кузова/ шасі) - НОМЕР_1 , кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 35, кількість місць для пасажирів, які стоять - 43, кількість місць, призначених для перевезення пасажирів на інвалідних візках - 1, оснащений пристроєм для перевезення людей з обмеженими фізичними можливостями, призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 10518 см.куб., потужність 235 кВд, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2010, модельний рік виготовлення 2010, торгівельна марка "MAN", виробник "MAN NUTZFAHRZEUGE AG" - Німеччина (DE).

Митну вартість товару було заявлено декларантом за першим (основним) методом визначення митної вартості (яка відповідала фактурній вартості) в розмірі 3000 євро (131824,80 грн).

До митної декларації декларантом були надані: рахунок - фактура №07022024 від 21.10.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 PL/MF/AT 0068960 від 06.11.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківський платіжний документ №33 від 24.10.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу №21102024 від 21.10.22024, договір про надання послуг митного брокера №UA30-01/2023 від 30.01.2023, копія митної декларації країни відправлення 24PL06A0 від 05.11.2024, сертифікат відповідності щодо транспортного засобу №UA.023.000592-24 від 12.11.2024.

За вказаною митною декларацією автоматизованою системою управління ризиками (АСУР) генеровані ризики. Під час перевірки правильності визначення митної вартості оцінюваного товару у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості.

В результаті опрацювання документів, поданих згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 53 МКУ, митним органом виявлені такі розбіжності, що на думку відповідача впливали на правильність визначення митної вартості, а також ознаки відсутності окремих складових митної вартості товару: заявлена митна вартість 3000 євро не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби; існує ризик незаявлення до митного оформлення витрат на перевезення товару до місця ввезення на митну територію України, оскільки товар переміщувався на митну територію України безпосередньо імпортером, що впливає з зазначеного в поданій попередній митній декларації, при цьому до митного оформлення заявлені умови поставки DAP згідно з якими витрати на доставку товару мають здійснюватись продавцем; продавець товару не відповідає його власнику, який зазначений в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, отже, існує ризик незаявлення до митного оформлення посередницьких послуг з продажу товару, в тому числі комісійної та брокерської винагороди. Крім того, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, яке видане після операції купівлі-продажу, власником зазначено іншу особу, яка не є стороною зовнішньоекономічного контракту; умови поставки, зазначені в копії митної декларації країни відправлення, не відповідають заявленим до митного оформлення; вартість товару, визначена в копії митної декларації країни відправлення, не відповідає заявленій вартості; в наданій платіжній інструкції відсутній підпис уповноваженої особи платника, передбачений формою документа.

Посадова особа митного органу направила декларанту повідомлення такого змісту: "Документи, подані згідно ч. 2 ст. 53 МКУ містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ для підтвердження числового значення складових митної вартості товарів необхідно протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи на товари: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням договору (угоди, контракту); 4) виписка з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивач повідомив митницю, що усі основні документи надані, інші документи для підтвердження митної вартості надати неможливо.

13.11.2024 Хмельницькою митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2024/000260/2 та видано картку відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2024/000762. Підстава: неподання до митного оформлення документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості відповідно до вимог Митного кодексу України.

У рішенні зазначається, що враховуючи те, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до п. п. 2, 3 статті 58 МКУ митним органом застосовувались другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Було проведено процедуру консультації та встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення не відповідають наявній у митного органу інформації про вартість товару, відповідно митна вартість була визначена за другорядним методом відповідно до вимог ст. 64 МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про вартість операції з ідентичними та подібними товари, відповідно до положень МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 62 та 63 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації щодо основи для віднімання та додавання вартості. Джерелом числового значення митної вартості товару є ідентична модель транспортного засобу 2011 року виготовлення за рівнем митної вартості 22000 євро (МД від 29.07.2024 №24UA50U4) з коригуванням рівня митної вартості з врахуванням року виготовлення, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 р. № 1335/5/1159). Рівень митної вартості товару складає 20680 євро. Коригувань на обсяг партії подібних (аналогічних) товарів не здійснювалось, оскільки товар є транспортним засобом. Коригувань на умови поставки, комерційні умови тощо не здійснювалось у зв`язку з відсутністю інформації в митного органу про вплив їх на рівень митної вартості та неподанням такої інформації декларантом. В результаті консультації представнику імпортера роз`яснено, що згідно з ч. 3 ст. 52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ.

Вирішуючи питання про обґрунтованість спірного рішення, суд виходить з такого.

У рішенні відповідач зазначив, що заявлена митна вартість товару 3000 Євро не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби.

Водночас, у постановах від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 Верховний Суд дійшов висновку, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстави для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, повинні діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою ніж зазначена декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом. Оскільки впливати на ціну товару можуть безліч обставин (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак ці дані не можуть мати важливіше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, сама лише різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнені цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не може свідчити про наявність порушень або недоведеність митної вартості, відтак не є підставою для коригування митної вартості в сторону її збільшення до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 у справі №826/3096/16 вказав на те, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснене, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Що стосується твердження відповідача про те, що встановлений ризик незаявлення до митного оформлення витрат на перевезення товару до місця ввезення на митну територію України, судом встановлено таке.

Пунктом 3 наданого до митного оформлення договору №21102024 від 21.10.2024 передбачено, що продавець зобов`язується передати товар покупцю (Позивачу) протягом п`яти днів після надходження коштів, а пунктом 4 вказаного договору передбачено, що автобус доставляється на умовах DAP Хмельницький. В поданій до митного оформлення МД в графі 20 (Умови поставки) також зазначено DAP / UA Хмельницький.

Згідно з умовами поставки DAP продавець зобов`язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місця, тобто в даному випадку це місто Хмельницький.

Після оформлення продавцем рахунку - фактури на товар №0702024 від 21.10.2024 уповноваженими органами Німеччини 09.11.2024 було видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з тимчасовими номерними знаками на особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

У той же час наявні докази свідчать про те, що перевезення товару здійснювалось силами отримувача (покупця) перевізником є ОСОБА_2 (м. Хмельницький), що підтверджується витягом «Контроль доставки вантажів» з АСМО «Інспектор»

З огляду на це, витрати на транспортування були понесені ТОВ «Хмельницьке таксі», а не продавцем, що суперечить положенням Інкотермс в частині застосування умов поставки DAP, які означають, що продавець повинен виконати своє зобов`язання з постачання товару у вказане місце призначення.

У спірному рішенні зазначається, що продавець товару не відповідає його власнику, який вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, отже, існує ризик незаявлення до митного оформлення посередницьких послуг з продажу товару, у тому числі комісійної та брокерської винагороди. Крім того, у свідоцтві про реєстрацію, яке видане після операції купівлі-продажу, власником зазначено іншу особу, яка не є стороною зовнішньоекономічного контракту.

Згідно з договором №21102024 від 21.10.2024 фірма Auto Bus - Siegen (Німеччина) (57223 Kreuztal, Bogen Str.31. Deutschland) продає (Продавець), a TOB «ХМЕЛЬНИЦЬКЕ ТАКСІ» (Покупець) купує 1 (один) автобус MAN А21 б/в.

У графі 2 поданої до митного оформлення митної декларації зазначено відправника/експортера товару - фірму Auto Bus - Siegen /Німеччина, тобто Продавця товару згідно з договором №21102024 від 21.10.2024. У той же час, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником оцінюваного товару є компанія LeoBus GmbH.

Отже, у наявних документах продавцем зазначений «Auto Bus - Siegen /Німеччина», тоді як у реєстраційних документах на транспортний засіб вказана інша фірма - «LeoBus GmbH», що свідчить про те, що фірма продавець не є власником товару.

Відтак, суд погоджується з висновками митного органу стосовно того, що декларантом не надані докази того, що продавець товару є його власником, який зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, отже існує ризик незаявлення до митного оформлення вартості посередницьких послуг з продажу товару, утому числі комісійної та брокерської винагороди.

Зазначена обставина впливає/може впливати на правильність визначення митної вартості товару в частині включення усіх складових митної вартості, визначених частиною 10 статті 58 МК України.

Крім того, у митній декларації країни відправлення №24PL06А0 від 05.11.2024 зазначені умови поставки FCA PL KIELCE, що не відповідає заявленим до митного оформлення DAP UA Хмельницький. Отже, у даному випадку наявні розбіжності в частині визначення умов поставки.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, зокрема, копію митної декларації країни відправлення.

Що стосується тверджень митного органу про те, що у платіжній інструкції відсутній підпис уповноваженої особи платника, що передбачено формою документа, позивач покликається на те, що платіжна інструкція в іноземній валюті №33 від 24.10.2024 на суму 3000 Євро була сформована через Акціонерний банк "Південний".

Оплата згідно з платіжною інструкцією не суперечить умовам контракту, водночас банківський документ, поданий до митного оформлення, не засвідчений ні цифровим ні особистим підписом платника.

Відповідно до п. 5 розділу І Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки, затвердженого Постановою Правління НБУ №78, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, а види електронного підпису та електронної печатки, які застосовуються під час створення, оброблення та зберігання електронних документів регламентовано розділом II вказаного Положення. Відповідно до Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правлення НБУ №216 від 28.07.2008, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах оформляється, приймається, виконується, повертається та відкликається відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовим актом Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті користувачів платіжних послуг, з урахуванням особливостей, викладених у цьому Положенні. Платник заповнює реквізит Призначення платежу платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. При цьому, повноту інформації забезпечує платник. Пунктом 14 (розділу II) вказаного Положення передбачено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити обов`язкові реквізити, серед яких, унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, адресу платника; підпис (и) [власноручний (і)/ електронний (і)] відповідальної (их) особи (іб) платника, яка (і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком тощо. Відповідальність за правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах несе (уть) особа (и), яка (і) підписала (и) цей документ.

Отже, відсутність підписів (у тому числі/або електронних), печаток, дати виконання банківської операції ставить під сумнів оформлення, приймання та виконання такого платіжного документа банківського установою (відповідно до Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах платіжна інструкція може бути як оформлена, так і відкликана або повернута).

З огляду на це суд погоджується з тим, що митним органом були встановлені такі розбіжності у наданих декларантом документах, які дійсно впливали або могли впливати на правильність визначення числових значень складових митної вартості. Сумніви у правильності визначення митної вартості, а також розбіжності, встановлені відповідачем, не були спростовані декларантом.

У постанові від 15.05.2018 у справі №809/1260/17 Верховний Суд зазначив про те, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. У постановах від 04 серпня 2021 у справі №520/3421/19 та від 04 серпня 2021 у справі №520/4787/19 Верховний Суд зазначає, що наявність у ЄАІС інформації про іншу митну вартість подібних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. У постанові від 17 лютого 2022 у справі № 520/4051/19 Верховний Суд зазначив, що оскільки під час проведення консультації між декларантом та митним органом позивачем не було надано витребувані документи для підтвердження митної вартості товару та виявлено неможливість підтвердження вартості товару на підставі додатково наданих документів, митний орган правомірно використав інформацію з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.

Оскільки у відповідача виникли обґрунтовані підстави для сумнівів у правильності заявленого рівня митної вартості, встановлені суттєві розбіжності у наданих документах щодо складових митної вартості товарів, які не були позивачем спростовані, митним органом правомірно витребувані додаткові документи, а також у подальшому прийняте спірне рішення.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач під час розгляду справи спростував доводи, зазначені у позовній заяві, довівши правомірність дій та рішення, відтак позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 17 березня 2025 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке таксі" (вул. Староміська, 1,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 31792329)
Відповідач:Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29010 , код ЄДРПОУ - 43997560)

Головуючий суддя І.С. Козачок