Справа № 498/247/25
Суддя: Тростенюк В. А.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 498/247/25
Провадження № 2-а/517/5/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року с-ще Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 160 від 30 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП

встановив:

06 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №160 від 30 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду від 07 лютого 2025 року заяву судді Чернецької Н.С. про самовідвід в даній адміністративній справі задоволено та передано справу до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями в порядку, передбаченому ст. 31 КАС України.

На підставі розпорядження голови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.02.2025 року адміністративну справу № 498/247/25 передано на розгляд до Фрунзівського районного суду Одеської області, яка відповідно надійшла до суду 05 березня 2025 року.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 березня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, наведені в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із зазначенням недоліків. Для усунення зазначених недоліків позивачу було надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

17 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника заявника Бориченко К.В. надійшла заява щодо виконання ухвали суду від 07.03.2025 року та клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що оскаржене рішення (постанова) ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято 30 грудня 2024 року та отримано дружиною позивача 25 січня 2025 року.

Вказує, що фактично строк звернення до суду з метою оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 160 від 30 грудня 2024 року сплив 04 лютого 2025 року.

Позивачем позов до суду подано 06 лютого 2025 року, тобто з дводенним пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

З даного приводу позивач зазначає, що згідно виписки № 11572 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Великомихайлівській багатопрофільній лікарні у період з 25 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року та згідно довідки № 47 від 31 січня 2025 року у період з 20 січня 2025 року по 28 січня 2025 року з діагнозом гіпертонічна хвороба II ст., кризовий перебіг, дисциркулярна енцефалопатія II ст. змішаного генезу з мікро знаками ураження ЦНС, органіко-емоційний астенічний розлад, розповсюджений остеохондроз хребта, хронічна варикозна хвороба нижніх кінцівок.

Також вказує, що позивач систематично проходить стаціонарно та амбулаторно лікування у зв`язку зі скаргами на інтенсивні головні болі, пульсуючі, нестерпні, запаморочення, шум у голові, загальну слабкість, оніміння язика, нижньої щелепи, мерехтіння «мушок» перед очима, оніміння дистальних відділів рук та ніг, відчуття страху смерті, прискорене серцебиття, відчуття нестачі повітря, нудоту, поклики до блювання, хиткість ходи, швидку втомлюваність, порушення сну, дратівливість.

Госпіталізація ОСОБА_1 20 січня 2025 року відбулася через виклик швидкої допомоги через скарги Позивача на погіршення самопочуття, що було зумовлено високим AT 195/110 мм. рт. ст. Після надання Позивачу екстреної медичної допомоги AT знизився до 180/120 мм. рт. ст. у зв`язку з чим прийнято рішення про доставлення ОСОБА_1 на лікування до Великомихайлівської багатопрофільної лікарні.

За період госпіталізації у Позивача був кризовий напад, під час якого були скарги на сильний, головний біль пульсуючого характеру, запаморочення, нудоту, блювоту, заніміння дистальних відділів рук та ніг, відчуття страху смерті, AT 180/10 мм. рт. ст., ЧСС 110 за 1 хв, серцева діяльність збуджена, систолічний шум на верхівці серця.

Позивач зауважив, що відповідні документи лише частково описують стан, у якому він перебуває упродовж тривалого періоду через хворобу.

Ліки, призначені у процесі лікування по різному впливали на організм позивача, спричинюючи нудоту, запаморочення, головний біль, сонливість, апатію тощо.

Також вказав, що у такому неврологічному стані та при зазначеному самопочутті неможливо забезпечити підготовку позовної заяви про оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 160 від 30 грудня 2024 року.

Відповідний процес не міг бути забезпечений під час стаціонарного лікування й з огляду на організаційні причини, оскільки у ОСОБА_1 відсутній ноутбук з безпровідним доступом до мережі Інтернет, які могли б забезпечити підготовку позову і в лікарні, за умови нормалізації стану здоров`я Позивача.

Крім того, позивач наголосив, що його стаціонарне лікування унеможливило узгодження будь-яких питань отримання правничої допомоги.

Тому просить суд, поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 160 від 30 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

До вищевказаної заяви та клопотання, позивачем було додано наступні документи: копії карток виїзду швидкої медичної допомоги № 599 від 18.11.2024 року та № 722 від 20.01.2025 року; копія роздруківки кардіограми відносно ОСОБА_1 від 18.11.2024 року; копія квитанції № 71 від 14.03.2024 року про сплату судового збору; скріншоти лікарських препаратів із сайту TABLETKI.UA; копія виписки № 11572 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 у період знаходження з 25.12.2024 року по 31.12.2024 року; довідки з КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» № 47 від 31 січня 2025 року, № 411 від 26.12.2024 року та № 419 від 31.12.2024 року.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 07.03.2025 року було роз`яснено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені КАС України та зазначені в ухвалі суду, заява вважається поданою в день первинного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Суд вважає, що позивачем не усунені усі недоліки позову, про які суд вказав в ухвалі від 07.03.2025 року і в клопотанні представника позивача про поновлення строку звернення до суду, яке надійшло до суду 17 березня 2025 року не зазначені інші підстави для поновлення строку, ніж ті, що зазначені в його заяві від 06.02.2025 року, в задоволенні якої судом було відмовлено.

Так, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пунктів 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 ст. 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З вищевикладеного вбачається, що законодавцем встановлено 10-денний строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, який обчислюється з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною першою ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Згідно копії довідки № 47 КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» від 31 січня 2025 року, ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному (стаціонарному) лікуванні у терапевтичному відділенні КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» з 20 січня 2025 року по 28 січня 2025 року.

Згідно копії довідки № 411 КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» від 26 грудня 2024 року, ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному (стаціонарному) лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» з 25 грудня 2024 року по теперішній час, тобто 1 день.

Згідно копії довідки № 19 КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» від 31 грудня 2025 року, ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному (стаціонарному) лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» з 25 грудня 2024 року по 31 грудня 2025 року, тобто 6 днів.

Надаючи оцінку доводам щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 року по справі № 826/2477/16.

З дослідженої копії протоколу № 160 про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, вбачається, що позивач був обізнаний про розгляд справи відносно нього, який мав відбутися о 11 годині 00 хвилин 30 грудня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет № 2.

Постанова № 160 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП винесена 30 грудня 2024 року та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, яку він отримав 25 січня 2025 року.

Таким чином, суд при встановленні поважності причин пропуску строку оскарження, оцінює поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду у період з 30.12.2024 року, а не з 25.01.2025 року.

Поряд з цим, позивач також мав право звернутися до суду з вказаним позовом протягом десяти днів з дня отримання копії постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності засобами поштового зв`язку, а саме: до 04.02.2025 включно, однак цього не зробив, посилаючись на те, що у період з 20 січня 2025 року по 28 січня 2025 року хворів та перебував на лікуванні у лікарні.

Суд звертає увагу, що відповідний фізичний стан позивача, що унеможливлював би подання адміністративного позову не доведено позивачем належними та допустимими доказами. Позивач 17 грудня 2024 року перебуваючи уІНФОРМАЦІЯ_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та будучи повідомленим про розгляд справи відносно нього 30 грудня 2024 року будь-яких дій щодо його прибуття або ж повідомлення про перенесення розгляду справи не вживав, розуміючи, що відносно нього буде винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

У клопотанні (заяві) про поновлення строку звернення до суду позивач не наводить об`єктивних причин, що унеможливили його вчасно звернутися до суду із позовом, а лише посилається на перебування у лікарні.

Згідно із доданими до матеріалів справи довідками № 47, 411, 419 з КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» щодо перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні, не доведено, що обставини були непереборними та позбавляли позивача можливості звернутися вчасно до суду.

Навіть враховуючи перебування позивача на лікуванні згідно вище перелічених довідок, позивач нічого не повідомляє про причини неподання позовної заяви, які могли б бути визнані судом поважними, у строк з 30.12.2024 року по 04.02.2025 року. Тож слід зазначити, що десятиденний строк звернення до суду пропущено позивачем також і за умови початку відліку його з 25.01.2025 року.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.02.2024 у справі № 990/270/23 поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Частиною 1 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 колегія суддів зазначила про те, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19 вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 1 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже позивачем не надано суду належних допустимих достовірних та достатніх доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд звертає увагу на те, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспаніївід 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Отже поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин, незалежних від позивача, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно з правовим висновком п.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 лютого 2024 року у справі №990/270/23 поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку, враховуючи відсутність доказів неможливості звернення позивача та представника із даним адміністративним позовом в межах визначених законом строків, суд вважає його не обґрунтованим, а доводи, викладені у ньому безпідставними, тому дійшов до висновку про відмову у поновленні строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення вдруге.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звернувся до центру з надання безоплатної правової допомоги, де на підставі договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № 94/25 від 14.03.2025 року у суді представляє його інтереси адвокат Бориченко К.В. Підстав, які перешкоджали ОСОБА_1 вчасно звернутися до центру з метою надання йому безоплатної правової допомоги та у строки звернутися до суду з адміністративним позовом про скасування постанови, позивачем не вказано та будь-яких доказів матеріали справи не містять.

Таким чином, суддя вважає, що позов підлягає поверненню позивачеві, його повернення не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду.

За змістом ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст.6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, п.п.50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п.29).

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Проте, судом встановлено, що позивачу при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 17.12.2024 року було достовірно відомо, що справа за вказаним протоколом відносно нього буде розглядатися саме 30.12.2024 року. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не заявляв. В подальшому результатом можливого розгляду не цікавився та не вчиняв жодних дій щодо захисту свого порушеного права та отримання постанови від 30.12.2024 року.

Таким чином, суд не вважає повернення позовної заяви позивачеві надмірним формалізмом, оскільки на думку суду позивачем свідомо пропущений процесуальний строк звернення до суду.

Отже, ОСОБА_1 не вчинив всіх необхідних дій для виконання вимог ухвали суду щодо надання доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду. На переконання суду, саме вказані обставини є вагомими та є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно ч. 5 ст. 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

У відповідності ч. 6 ст. 169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Беручи до уваги наведене, суддя дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків вказаних в увалі суду та відсутністтю підстав вказаних у повторному клопотанні про поновлення строку звернення до суду, які визнаються судом неповажними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 169, 286 КАС України, суддя

постановив:

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 160 від 30 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного судупротягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: