Справа № 160/32044/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Амур-Ніжньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, -
03.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Амур-Ніжньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) від 14 листопада 2024 року у виконавчому провадженні №53286487 про стягнення з боржника виконавчого збору;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) від 14 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження №76562323.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправним стягнення виконавчого збору, оскільки будь-які виконавчі дії з примусового стягнення аліментів не здійснювались, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, позивач добровільно вчасно сплачував аліменти на користь стягувача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Амур-Ніжньодніпровського відділу віконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов залишено без руху з наданням часу на усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з урахуванням положень статті 287 КАС України.
03.02.2025 відповідачем до суду надіслано відзив на позовну заяву в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що жодних документів про добровільну сплату аліментів боржником до державного виконавця не надсилалось, тому відповідачем правомірна прийнято постанову про стягнення виконавчого збору на суму нарахованої заборгованості.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі % частини заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною віку 18 років, починаючи стягнення з 02.09.2016 року.
Постановою від 03 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 2/180/754/16 виданого 21.11.2016 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини.
В межах виконавчого провадження виконавцем за період з травня 2019 року но листопад 2024 року нараховано заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 224 248,47 грн., та відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на рахунки.
На адресу відділу від стягувача - ОСОБА_2 , надійшла заява відповідно до змісту якої встановлено, що боржником сплачено аліменти у повному обсязі, претензій до боржника не має, тому просить повернути виконавчий документ №2/180/754/16 від 29.11.2016 року без виконання.
14.11.2024 року, державним виконавцем скасовані всі заходи примусового виконання, щодо боржника, винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 22 424,84 грн., та винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий збір у розмірі 22 424,84 грн. відокремлено в окреме провадження ВП 76562323.
Не погодившись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; .
Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції чинній на час винесення спірних рішень) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції чинній на час винесення спірних рішень) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Пунктами 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.
Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Зокрема, п.1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
За пунктом 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012№ 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження. .
Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.
Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.
Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
За змістом вказаних приписів виконавчий збір у виконавчому провадженні про стягнення аліментів не стягується, за виключенням випадку, коли існує заборгованість зі сплати аліментів за період більше ніж за 12 місяців.
У випадку, коли державним виконавцем була нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період більш ніж 12 місяців, частина 4 статті 27 Закону №1404 передбачає обов`язок державного виконавця стягнути з боржника виконавчий збір та визначає обставину, за наявності якої виконавчий збір стягується, а саме: погашення заборгованості або повернення виконавчого документа.
Отже, стягнення виконавчого збору не залежить від здійснення державним виконавцем виконавчих дій в межах відповідного виконавчого провадження. Натомість, навіть за відсутності заходів з примусового виконання після завершення виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця наявний обов`язок винести постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми заборгованості зі сплати аліментів.
Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2019 року но листопад 2024 року нараховано заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 224 248,47 грн. Заборгованість по аліментах станом на 14.11.2024 відсутня.
Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 14.11.2024 ВП № 53286487, підставою її винесення є пункт 1 частини 1 статті 37 Закону №1404 у зв`язку із надходженням заяви стягувача.
Отже виконавчий збір нараховано у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів за період більше ніж 12 місяців, яка утворилась під час виконавчого провадження, тому повинна бути стягнута при поверненні виконавчого листа за заявою стягувача.
Таким чином, спірна постанова про стягнення виконавчого збору винесена відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-V111 на законній підставі.
Оскільки відповідач при прийнятті постанови про стягнення виконавчого збору від 14 листопада 2024 року ВП №53286487 діяв відповідно до вимог частини 4 статті 27 та частини 3 статті 40 Закону №1404-V111, вказана постанова скасуванню не підлягає.
Відповідно й постанова про відкриття виконавчого провадження від 14 листопада 2024 року ВП№76562323, як похідна від постанови про стягнення виконавчого збору є законною та скасуванню не підлягає.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Судові витрати за подачу позову до суду розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Амур-Ніжньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна