Справа № 585/3316/24
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/3316/24
Номер провадження 2-а/585/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в м. Ромни справу за адміністративним позовом Менько Дмитра Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Менько Д.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 і просить: 1. Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 22 липня 2024 року № 626 АП-2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 коп., провадження у справі закрити. 2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 484,48 грн. витрат на сплату судового збору та 3000 грн. витрат на оплату правничої допомоги. В обґрунтування позову вказав, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 22 липня 2024 року № 626 АП-2024 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. За змістом оскаржуваної постанови установлено, що гр. ОСОБА_1 в період дії воєнного стану (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08,11.2023 року № 3429-ІХ) та загальної мобілізації (Указ Президента України № 69/2022 від 24:02.2022 року) є військовозобов`язаним згідно абз. 4 ч, 9 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», порушив пп. 1 п. 1 в Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року (Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), яким передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах С.БУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально - первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. В порушення даних вимог законодавства, гр. ОСОБА_1 вчасно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. в особливий період. З постановою про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, позивач не погоджується, тому змушений звернутись до суду з цим позовом. З військового квитка ОСОБА_1 вбачається, що він прийнятий на військовий облік по с. Бобрик Роменського району 18.07.1994 року. З довідки Приватного акціонерного товариства «Роменський завод «Тракторозапчастина» (ПРАТ «РЗТ») вбачається, повідомляє, що ОСОБА_1 дійсно працює водієм навантажувача Транспортної дільниці з 07 лютого 2022 року (наказ про прийом по цей час, перебуває на військовому обліку у ПРАТ «РЗТ» та у ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно його військово-облікових документів. ПРАТ «РЗТ» здійснюється оповіщення про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаних з метою проходження медичної комісії щодо визначення ступеня придатності до військової служби, уточнення облікових даних, які перебувають у трудових відносинах з ПРАТ «РЗТ» та на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно їх Розпоряджень, а саме, стосовно ОСОБА_1 : 1. Розпорядження №5 від 17.09.2022 №1/1602/5; 2. Розпорядження №14/02-4 від 14.02.2023 №14/643; 3. Розпорядження №82 від 04.05.2023 №1/1812; 4. Розпорядження №107 від 26.05.2023 №1/2193; 5. Розпорядження від 07.12.2023 №1/6026; 6. Розпорядження від 18.12.2023 №1/6210; 7. Розпорядження від 03.01.2024 №1/44; 8. Розпорядження від 06.03.2024 №1/2270; 9. Розпорядження від 03.04.2024 №1/2961; 10. Розпорядження від 24.04.2024 №1/3418/3; 11.Розпорядження від 09.05.2024 №1/3745; 12.Розпорядження від 20.05.2024 №1/3935; 13. Розпорядження від 01.06.2024 №1/4283; 14. Розпорядження від 14.06.2024 №1/4993; 15.Розпорядження від 03.07.2024 №1/5446. З витягу з Наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 вбачається, що він працює в ПРАТ «РЗТ» на посаді водія навантажувача і відповідно до наказу № 4617 від 01.06.2023 року йому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 01 грудня 2023 року. З повісток, доданих до позовної заяви, вбачається, що у період з 07 липня 2022 року по 03 червня 2024 року ОСОБА_1 9 разів викликався та прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних (07.07.2022, 10.03.2023, 20.03.2023, 30.03.2023, 03.06.2024), проходження медичної комісії (14.05.2024, 19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024). З висновку лікаря ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.04.2023 вбачається, що 17.04.2023 був проведений огляд позивача ОСОБА_1 щодо його придатності до військової служби. З акту № 1266 дослідження стану здоров`я позивача ОСОБА_1 вбачається, що він за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12.06.2024 по 21.06.2024 знаходився на амбулаторному обстеженні у уролога. З Акту №1993 дослідження стану здоров`я позивача ОСОБА_1 від 17.07.2024 вбачається, що він за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.06.2024 року №1993 знаходився на стаціонарному обстежені в КНП СОР «ОКСЛ» з 08.07.2024 року по І6.07.2024 року. Рішенням ЛКК встановлено діагноз: Розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного є мозку зі стійкими помірно - вираженими характерологічними змінами та помірно вираженим зниженням когнітивних функцій. F 07.8. 22 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з результатами огляду ВЛК, де йому без будь-якого роз`яснення, відібрання пояснень була вручена постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 від 22 липня 2024 року № 626 АП-2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Оскаржувана постанова не містить будь-яких конкретних даних щодо того, коли саме позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік, коли у нього виник такий обов`язок та який строк для його виконання встановлений нормами законодавства, коли він отримував виклик до ТЦК та СП для постановки на військовий облік та не з`явився для постановки на такий облік. Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення, та згідно з пп.1 п.1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, позивач повинен перебувати на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання, однак до ухвалення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», змін до ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в законі та підзаконних актах не було визначено строків виконання цього обов`язку. При цьому, саме по собі те, що за змістом зазначених норм військовозобов`язаний повинен перебувати на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання не визначає порядку виконання такого обов`язку та строку його виконання. Більше того, з військового квитка позивача вбачається, що 18.07.1994 року він прийнятий на військовий облік і відмітка про зняття з військового у військовому квитку відсутня. Крім того, у період з 07 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 9 разів прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження медичної комісії саме як військовозобов`язаний, який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому й з цієї причини незрозуміло, у чому полягає порушення позивачем обов`язку з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , про місце і час розгляду адміністративної справи він не сповіщався, унаслідок чого незаконно був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Також позивач був позбавлений права під час розгляду справи оспорити звинувачення у порушенні, що б зобов`язувало відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП відносно позивача не складався. Відтак, відповідачем не було дотримано вимоги ст. 33, ст. 278, ст. 279 та ст.280 КУпАП, а саме в процесі підготовки до розгляду справи не встановлювалась правильність складеного протоколу (за наявності) та інших матеріалів справи, не встановлювалась наявність підтверджувальних документів про належне сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, не встановлювалась необхідність витребування необхідних додаткових матеріалів, та чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (за наявності). Також з оскаржуваної постанови вбачається, що під час розгляду справи дійсно досліджувались докази, які можуть підвереджувати або спростовувати адміністративне правопорушення, а при накладанні стягнення були виконані вимоги ст. 33 КУпАП. Позивач стверджує, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 не було розглянуто справу, а лише формально підписано постанову, а справу було розглянуто та складено постанову іншою посадовою особою, яка не має права розглядати справи за ст. 210-2101КУпАП.

30 липня 2024 року провадження в справі відкрито та справу призначено до підготовчого розгляду.

06 серпня 2024 року закінчено підготовчий розгляд, справу призначено до судового розгляду.

16 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав суду пояснив, що вони незаконно намагаються його притягнути до адміністративної відповідальності. Вони сказали, що він у них не перебуває на обліку, вони йому нічого не розказали. Він не згоден з тим, що він порушив правила воєнного обліку. В них на роботі це все контролюють. Він постійно прибував за всіма викликами. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, вона сиділа в 25 кабінеті, вийшла і віддала йому постанову, сказала розписатися. Дудінова він і не бачив, не знає який він і в обличчя. Він коли закінчив проходити ВЛК йому сказали пройти в 25 кабінет. Він прийшов у 25 кабінет, а там сказали йти до юриста, його направили до юристів. Він прийшов, там дівчина надрукувала постанову і винесла йому постанову, сказала йти платити 17 000 грн.

16 серпня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 Менько Д.Д. до суду не прибув, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

16 серпня 2024 року відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 явку представника не забезпечив, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

11 вересня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , надав суду письмові пояснення по справі в яких просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 22.07.2024 року №626 відмовити у повному обсязі. Закрити провадження у справі до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з відсутністю доказів порушення вимог чинного законодавства. Свої заперечення аргументував тим, що 22 липня 2024 року було виявлено, що гр. ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку всупереч тому, що з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повістками викликався 7 липня 2022 року, 10 березня 2023 року, 20 березня 2023 року, 30 березня 2023 року, 19 червня 2024 року, 20 червня 2024 року, 14 травня 2024 року, 3 червня 2023 року, 21 червня 2024 року, що свідчить про навмисне ухилення від постановки на військовий облік у зв`язку з затягуванням проходження військово-лікарської комісії, на яку був направлений 7 липня 2022 року. Постановка на військовий облік не відбувається автоматично під час відвідування особою Р(М)ТЦК та СП та передбачена мобілізаційною Директивою Генерального штабу Збройних Сил України № 321/1168 ОКП - м. Київ (8628), видання 1988 р. «Про особливості ведення військового обліку військовозобов`язаних в органах військового управління, військових частинах та військових комісаріатах». Для постановки на військовий облік згідно вищевказаної директиви громадянин повинен звернутися до відділення військового обліку із заявою Додаток 14 до Директиви та доданими до неї документами, яка реєструється в загальному діловодстві. Гр. ОСОБА_1 не звертався до відділення військового обліку із заявою про постановку на військовий облік, незважаючи на те, що в той же день - 22 липня 2024 року старшим солдатом мобілізаційного відділення ОСОБА_5 було роз`яснено гр. ОСОБА_1 процедуру постановки на військовий облік. За даними облікової картки гр. ОСОБА_1 знятий з обліку 06.05.2024 року як засуджений до 3 років позбавлення волі. Однак, після звільнення відбуття покарання не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік та перебуває у статусі «не на обліку» станом на 10.09.2024 року згідно даних АІТС «Оберіг», що і є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 210 КУпАП, оскільки правопорушення є тривалим та вчинене в особливий період. З 17 березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану», дію якого було продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року №451/2023 та від 06.11.2023 року № 734/2023, від 06.05.2024№ 271/2024, від 23.07.2024 року № 469/2024. Підпунктом 1 пункту 1 Додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Правопорушення вважається таким, що скоєне в особливий період, оскільки на підставі частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

16 грудня 2024 року судом задоволено клопотання позивача та визнано обов`язковою явку представника відповідача в судове засідання.

28 січня 2025 року відповідача явку представника в судове засідання не забезпечив, оскільки особа, яка прибула до суду не мала довіреності.

17 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 Менько Д.Д. до суду не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу без його та його довірителя відсутності. Зазначив, що позов підтримують та просять задовольнити. Також просить вирішити питання про відшкодування позивачу понесених ним судових витрат.

17 березня 2025 року відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 явку представника не забезпечив, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. У письмових поясненнях просили розгляд справи проводити за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 22 липня 2024 року винесено постанову № 626 АП-2024 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В постанові зазначено, що « гр. ОСОБА_1 в період дії воєнного стану (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08,11.2023 року № 3429-ІХ) та загальної мобілізації (Указ Президента України № 69/2022 від 24:02.2022 року) є військовозобов`язаним згідно абз. 4 ч, 9 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», порушив пп. 1 п. 1 в Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року (Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), яким передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах С.БУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально - первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. Також абзацом 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Загальну мобілізацію в Україні оголошено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» та продовжено Указами Президента України від 17.05.2022 року № 342/2022, від 12.08.2022 року № 574/2022, від 07,11.2022 року, №757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 255/2023, від 26.07.2023 № 452/2023, від 06.11.2023 №735/2022. З 17 березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного Стану», дію якого було продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022. від 18.04.2022 № 259/2022. віл 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, віл 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року №451/2023 та від 06.11.2023 року № 734/2023. В порушення даних вимог законодавства, гр. ОСОБА_1 вчасно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП в особливий період. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постановив: Накласти на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп… Начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_4 » (а.с.9-10).

З довідки Приватного акціонерного товариства «Роменський завод «Тракторозапчастина» (ПРАТ «РЗТ») вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює водієм навантажувача Транспортної дільниці з 07 лютого 2022 року (наказ про прийом на роботу від 04.02.2022 року № 30-к) по цей час. Перебуває на військовому обліку у ПРАТ «РЗТ» та у ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно його військово-облікових документів. ПРАТ «РЗТ» здійснюється оповіщення про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаних з метою проходження медичної комісії щодо визначення ступеня придатності до військової служби, уточнення облікових даних, які перебувають у трудових відносинах з ПРАТ «РЗТ» та на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно їх Розпоряджень, а саме, стосовно ОСОБА_1 : 1. Розпорядження №5 від 17.09.2022 №1/1602/5; 2. Розпорядження №14/02-4 від 14.02.2023 №14/643; 3. Розпорядження №82 від 04.05.2023 №1/1812; 4. Розпорядження №107 від 26.05.2023 №1/2193; 5. Розпорядження від 07.12.2023 №1/6026; 6. Розпорядження від 18.12.2023 №1/6210; 7. Розпорядження від 03.01.2024 №1/44; 8. Розпорядження від 06.03.2024 №1/2270; 9. Розпорядження від 03.04.2024 №1/2961; 10. Розпорядження від 24.04.2024 №1/3418/3; 11. Розпорядження від 09.05.2024 №1/3745; 12.Розпорядження від 20.05.2024 №1/3935; 13. Розпорядження від 01.06.2024 №1/4283; 14. Розпорядження від 14.06.2024 №1/4993; 15.Розпорядження від 03.07.2024 №1/5446 (а.с.10 зв.).

Згідно військового квитка серія НОМЕР_1 від 29.11.1993 року, ОСОБА_1 прийнятий на військовий облік по с. Бобрик Роменського району 18.07.1994 року (а.с.11-12 зв.).

З повісток, доданих до позовної заяви, вбачається, що 07.07.2022, 10.03.2023, 20.03.2023, 30.03.2023, 03.06.2024 року ОСОБА_1 викликався та прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних, та 14.05.2024, 19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024 для проходження медичної комісії (а.с.13-17).

Відповідно до висновку лікаря ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.04.2023 17.04.2023 був проведений огляд ОСОБА_1 щодо його придатності до військової служби. Проте даний висновок не засвідчений підписом лікаря та відсутній відповідний відтиск печатки (а.с. 17 зв.)

Згідно акту № 1266 дослідження стану здоров`я, ОСОБА_1 знаходився за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 на амбулаторному обстеженні у уролога (а.с. 18).

З Акту №1993 дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 від 17.07.2024 вбачається, що він знаходився за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.06.2024 року №1993 на стаціонарному обстежені в 7 відділенні КНП СОР «ОКСЛ» з 08.07.2024 року по І6.07.2024 року. Рішенням ЛКК встановлено діагноз: Розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного є мозку зі стійкими помірно - вираженими характерологічними змінами та помірно вираженим зниженням когнітивних функцій. F 07.8 (а.с. 18 зв.).

Згідно витягу з Наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, ОСОБА_1 , працює в ПРАТ «РЗТ» на посаді водія навантажувача, відповідно до наказу № 4617 від 01.06.2023 року йому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 01 грудня 2023 року (а.с. 19).

З облікової картки до військового квитка вбачається, що ОСОБА_1 придатний до стройової служби, зарахований в запас 06.10.1993 року, військовий квиток виданий 29.11.1993 року (а.с. 33 зв. 34).

Згідно даних АІТС «Оберіг», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не прив`язаний до військомату, час взяття на облік 06.02.2009, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , порушник ВО:НІ (а.с.54).

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що передбачено ч.1 ст.1 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.37 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу'' передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: 1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які за рішенням комісії з питань взяття на військовий облік пройшли медичний огляд; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; 2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби.

Положенням ст. 18 ЗУ №2232-ХІІ ''Про військовий обов`язок і військову службу'' передбачено, що від проходження базової військової служби звільняються призовники: які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби; які до набуття громадянства України пройшли військову службу в інших державах.

Однак, Закон України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі № 2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Частиною 7 ст.1 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу'' визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210 - 1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч.1 ст.22 ЗУ ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' від 21 жовтня 1993 року №3543-XII громадяни зобов`язані, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

В ч.1, 2, 3, статті 210 КУпАП визначено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 2101 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

19.05.2024 набув чинності Закон України ''Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію'', яким ст.210 КУпАП було доповнено ч.3, а саме: вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті в особливий період.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду докази, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований в частині скасування постанови і підлягає частковому задоволенню.

Такий висновок суду склався з тих підстав, що в постанові дії ОСОБА_1 кваліфіковано наступним чином: «В порушення даних вимог законодавства, гр. ОСОБА_1 вчасно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, в особливий період».

Але ч.3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період, а не за порушення законодавства про мобілізацію, як це зазначається в постанові, таким чином суд приходить до висновку, що уповноваженою особою при складанні постанови не було викладено об`єктивну сторону правопорушення.

Крім цього, в постанові відсутній виклад об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме опис обставин, установлених під час розгляду справи в постанові не зазначено коли саме ОСОБА_1 було вчинено правопорушення, чи коли воно було розпочато, а також не вказано місце вчинення правопорушення. В свою чергу, це позбавляє суд можливості оцінити правильність застосування відповідачем закону про відповідальність за адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП), дотримання строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП). В резолютивній частині постанови взагалі не вказано частини та статті за якою притягнуто особу до адміністративної відповідальності. Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що він був присутній при розгляді справи та йому роз`яснені його права і він мав змогу надати пояснення, які враховані при розгляді справи, або не взяті до уваги з певних міркувань.

З військового квитка позивача вбачається, що 18.07.1994 року ОСОБА_1 прийнятий на військовий облік і відмітка про зняття з військового обліку у військовому квитку відсутня. Згідно витягу з Наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, ОСОБА_1 , працює в ПРАТ «РЗТ» на посаді водія навантажувача, відповідно до наказу № 4617 від 01.06.2023 року йому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 01 грудня 2023 року. Крім цього, позивач ОСОБА_1 , 07.07.2022, 10.03.2023, 20.03.2023, 30.03.2023, 03.06.2024 року викликався та прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних, та 14.05.2024, 19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024 для проходження медичної комісії, що підтверджується матеріалами справи.

Отже особа неодноразово викликалася до ТЦК і завжди прибувала за викликом, тому суду не зрозуміло яким чином і з яких підстав, якщо дана особа не перебувала на обліку, її взагалі викликали до ТЦК, направляли на проходження медичного огляду і т.д. А також відповідач не обґрунтував чому він не вжив заходів для постановки ОСОБА_1 на військовий облік, якщо він знав про його існування і періодично викликав його для уточнення даних і т.д.

Оскільки, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Встановлені судом недоліки є суттєвими порушеннями норм чинного КУпАП, які тягнуть скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав.

Письмові пояснення відповідача з даного приводу суд до уваги не бере, оскільки обставини викладені у постанові, яка мається у матеріалах справи не відповідають обставинам, які були зазначені посадовою особою у письмових поясненнях.

Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Стосовно вимоги про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, дана вимога не обґрунтована, так як в КАС України не визначено підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення. Крім цього позивач не врахував ту обставину, що згідно ст. 286 КАС України, при скасуванні постанови суд не обов`язково має закрити справу, оскільки п. 2) ч. 3 даної статті передбачає можливість надіслання справи на новий розгляд. Отже, підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення мають бути обґрунтовані нормами КУпАП, що в даному випадку не зроблено.

У зв`язку з вказаним, суд приходить до висновку що дана вимога задоволенню не підлягає.

Вирішуючи вимоги про стягнення судових витрат суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Д.Д. Менько укладено договір про надання правничої допомоги. При розгляді справи доведено факт надання правової допомоги та оплату таких послуг, а саме договір про надання правничої допомоги від 26.07.2025 року, квитанція про прийняття коштів за виконані роботи згідно договору про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.07.2025 року. Сторонами визначено розмір оплати правової допомоги в сумі 3000 грн.

Суд вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу є підтвердженим, він відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Відповідно до квитанції від 29.07.2024 р. №9982-3219-2852-1628 ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 вказала на те, що судовий збір за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

При сплаті судового збору застосований понижуючий коефіцієнт у розмірі відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки документи подаються в електронній формі.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн. та правничої допомоги в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 242-246, 250, 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Менько Дмитра Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задоволити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 22 липня 2024 року № 626 АП-2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), 484 грн. 48 коп. витрат на сплату судового збору та 3000 грн. витрат на оплату правничої допомоги.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку передбаченому п. 15.5) перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга