Справа № 541/893/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 р. Справа № 541/893/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області (суддя Третяк О.Г.) від 23 грудня 2024 року по справі № 541/893/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, поліцейського Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Пронози Дмитра Миколайовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУ НП в Полтавській області, відповідач-1), поліцейського Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Пронози Дмитра Миколайовича (далі - поліцейський Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Проноза Д.М., відповідач-2), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 1508539 про накладення адміністративного стягнення по справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2024 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ НП в Полтавській області, поліцейського Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пронози Д.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2024 в справі № 541/893/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що 23.02.2024 його було безпідставно зупинено поліцейським Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пронозою Д.М. Самого розгляду справи з дотриманням вимог ст. 245-249, 251, 268, 252, 271 КУпАП не було, а відбулося механічне винесення постанови без всебічного повного та об`єктивного з`ясування справи. При винесенні постанови було порушено право ОСОБА_1 на захист. Також зазначає про те, що тричі було заявлено відповідачу усне клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату за участю адвоката.

Відповідач-1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони (їх представики) про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, з урахуванням особливостей, визначених ст. 268 КАС України.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.02.2024, о 20:32 год, поліцейським Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пронозою Д.М. ухвалено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1508539 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно даної постанови на позивача накладено стягнення у вигляд штрафу в сумі 20400,00 грн, за те, що останній 23.02.2024, о 20:23 год, у місті Миргород на вулиці Шишацька, 151, керував транспортним засобом Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування на підставі постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.06.2023 на термін - один рік, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Не погодившись із правомірністю постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовано постановою про накладення адміністративного стягнення та відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського. Також, сам факт керування транспортним засобом за вказаних обставин не заперечується самим позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В силу п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил дорожнього руху, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту -технічний талон); г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено відповідальність, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, передбачена відповідальність, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання позивача на безпідставність зупинки транспортного засобу спростовується наявним у справі відеозаписом (а.с. 36), з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив ОСОБА_1 причину зупинки як "наявеність інформації про те, що його автомобіль можливо причетний до адміністративного чи кримінального правопорушення".

Отже, поліцейським виконано вимогу визначену Законом та повідомлено причину зупинки транспортного засобу Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , та на законну вимогу поліцейського Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пронози Д.М. не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що вказує на правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідно до норм КУпАП.

Крім того, при встановленні особистих даних, поліцейським встановлено, що водія ОСОБА_1 , постановою Миргородського міськрайонного суду від 28.06.2023 по справі № 541/457/23, було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.10.2023 по справі № 541/457/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.06.2023 - без змін.

Тобто, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами відповідно строком на 1 рік, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на зазначене, доводи позивача про те, що йому не було відомо про позбавлення його прав, є безпідставними. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 09.12.2024 у справі № 560/11679/22.

Крім того, копія постанови у справі № 541/457/23 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23.10.2023, тобто за чотири місяці до винесення оскаржуваної постанови (23.02.2024), отже позивач та його представник могли ознайомитися із оприлюдненим у загальному доступі судовим рішенням.

Також, з наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та запропоновано знайти водія, який має водійське посвідчення, так як ОСОБА_1 було відсторонено від керування автомобілем. Твердження позивача, що його позбавлено права на правову допомогу, не відповідає фактичним обставинам справи, адже з відеозапису вбачається, що останній телефонував своєму адвокату, проте зміст розмови стосувався результатів розгляду справи № 541/457/23. У зв`язку з чим, поліцейським винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП через електронний пристрій, яку було роздруковано та вручено позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2024 по справі № 541/893/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2024 року по справі № 541/893/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повнйи текст постанови складений 17.03.25 року.