Справа № 440/15406/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 березня 2025 р.Справа № 440/15406/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року у справі № 440/15406/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 "Про результати проведення службового розслідування" у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у справі №440/15406/24 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу.

Не погодившись із рішенням першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу (зареєстрована Другим апеляційним адміністративним судом 12.03.2025; передана головуючому судді 13.03.2025), в якій просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у справі №440/15406/24 та винести нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 та призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявлено про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати проведення службового розслідування» у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на період розгляду справи та до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №640/6840/20, яка враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №826/14951/18 та від 28.10.2020 року у справі № 140/2474/20.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що станом на 06.03.2025 фактично розпочаті дії по примусовому стягненню матеріальної шкоди за рахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , що підтверджується витягом із книги грошових стягнень і нарахувань, тому наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати проведення службового розслідування» у частині встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на період розгляду справи та до набрання рішенням суду законної сили.

Колегія суддів враховує, що предметом розгляду в даній справі є правомірність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 "Про результати проведення службового розслідування" у частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, стягнення грошових коштів в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн.

Згідно з п.4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 "Про результати проведення службового розслідування" лейтенанта ОСОБА_4 , яка перебувала на посаді начальника групи персоналу Військової частини НОМЕР_2 , притягнуто до повної матеріальної відповідальності, стягнуто грошові кошти в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн.

Отже, спірний наказ від 07.11.2024 №222 оскаржується позивачкою в частині, зокрема, притягнення її до матеріальної відповідальності та стягнення грошових коштів в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн.

Згідно з витягом із книги обліку грошових стягнень та нарахувань від 01.01.2024, наданим позивачкою на підтвердження заяви про забезпечення позову, вбачається, що стягнення коштів з грошового забезпечення позивачки проведено на підставі командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.11.2024 №222. Встановлено, що 21.01.2025 стягнуто 4220,08 грн, залишок до стягнення складає 177045,84 грн.

Таким чином, стягнення коштів проведено Військовою частиною НОМЕР_1 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.11.2024 №222, який є спірним у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" суми, стягнені відповідно до цього Закону з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України на відповідний рік, спрямовуються на відшкодування шкоди, завданої військовій частині, установі, організації, закладу, з урахуванням фактичних витрат на відновлення або придбання військового та іншого майна, а суми, що залишилися після здійснення такого відшкодування, перераховуються до Державного бюджету України.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Отже, у разі скасування наказу в частині притягнення особи до матеріальної відповідальності, повернення їй стягнутих коштів пов`язано з бюджетним фінансуванням установи/частини, яка безпосередньо здійснює відповідне утримання, та наявності у останньої коштів на відповідну мету.

Таким чином, у випадку, якщо за результатами розгляду справи позовні вимоги позивачки будуть задоволенні, то відновлення її майнового становища, а саме повернення їй стягнутих коштів, може бути ускладнено або унеможливлено, у разі відсутності відповідного бюджетного фінансування на цю мету, відповідно може виникнути потреба у подані нового позову до суду про повернення стягнутих коштів.

У зв`язку із зазначеним вище, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії (виконання) наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати проведення службового розслідування» у частині, що стосується стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн (пункт 4 наказу) - до набрання законної сили рішення суду у справі №440/15406/24.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб, про який просить позивачка, не є фактичним вирішенням справи по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

За цим, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 150, 151, 152, 154, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити дію (виконання) наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №222 «Про результати проведення службового розслідування» у частині, що стосується стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок держави на загальну суму 181265,92 грн (пункт 4 наказу) - до набрання законної сили рішення суду у справі №440/15406/24.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С. Ральченко І.М.