Справа № 600/3560/24-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3560/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

17 березня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення № 0-2411-UA0080963 від 24 жовтня 2023 року та № 0-2411-UA0080963 від 30 жовтня 2023 року, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно, за 2021 рік у сумі 17894,70 грн та за 2022 рік - 64619,75 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зареєстрований як суб`єкт господарювання, основним видом економічної діяльності за кодом КВЕД-2005 зазначено КВЕД 20.10.0 - лісопильне та стругальне виробництво, який за КВЕД-2010 (набрав чинності з 01.01.2012) відповідає коду 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво. Також позивач вказує, що є власником та використовує господарській діяльності нежитлову будівлю - 1/2 приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач вказує, що вказана майстерня відповідно до пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не підлягає оподаткуванню. Таким чином, позивач вважає протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими нараховано податок на нерухоме майно за 2021-2022 роки.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований 20.08.1998 р. як фізична особа-підприємець, одним із видів економічної діяльності є КВЕД 16.10 лісопильне та стругальне виробництво.

Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу від 23.07.2021 р. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію 23.07.2021 р. права власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна за адресою приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 8-10, 37-38).

На підставі інформації з реєстру платників податку на нерухоме майно та розрахунку вказаного податку за 2021-2022 роки, податковим органом прийнято 24.10.2023 р. податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963 та 30.10.2023 р. податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно, за 2021 рік в сумі 17894,70 грн та за 2022 рік - 64619,75 гривень. (а.с. 24-36).

Не погодившись із даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду при цьому, позивачем надано докази на підтвердження використання будівлі - майстерні загальною площею 3976,60 кв.м у господарській діяльності (промисловому виробництві), зокрема: фотокопії нежитлового приміщення з розміщенням обладнанням для розпилювання деревини, а також розміщення матеріалів деревини; товарно-транспортні накладні щодо придбання лісоматеріалів; накладні продажу виробів із деревини у 2021-2022 роках. (а.с. 45-68).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надано суду достатні докази на підтвердження використання об`єкта оподаткування за призначенням у господарській діяльності позивача, зокрема: фотокопії нежитлового приміщення з розміщенням обладнанням для розпилювання деревини, а також розміщення матеріалів деревини; товарно-транспортні накладні щодо придбання лісоматеріалів; накладні продажу виробів із деревини у 2021-2022 роках, а тому спірні податкові повідомлення-рішення винесені без достатніх на те підстав, є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Згідно п.п.266.1.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.266.2.1 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (в редакції на дату винесення оскаржуваних ППР) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 вбачається, що до коду 125 відносяться будівлі промислові та склади. До коду 125 належить також код 1251, який включає: криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням.

Згідно із п.266.3.1 та п.266.3.2 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.266.5.1 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

24.10.2023 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963 та 30.10.2023 р. податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно, за 2021 рік в сумі 17894,70 грн та за 2022 рік - 64619,75 гривень.

Вказані податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно нараховані позивачу на нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зазначає, що спірним у даній справі є перевірка наявності підстав для застосування до вказаного об`єкта нерухомого майна пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, що звільняє його від оподаткування.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 23.07.2021 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд встановив, що за позивачем 23.07.2021 р. зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 д.

Крім того, в оренді позивача також перебуває земельна ділянка кадастровий номер :07:002:0142 площею 0,7974 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Чернівецька обл., Хотинський р-н, с/рада Клішковецька.

Суд встановив, що об`єкт нерухомого майна, а саме приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, належить до об`єктів Державного класифікатора будівель та споруд з кодом 125.

Колегія суддів зазначає, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Прислівник "зокрема" вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, однак таке вживання не означає присвоєння ознаки окремо виділених видових складових (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) загальній (родовій) категорії - будівлі промисловості, оскільки не поглинає чи узагальнює, а виокремлює.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Застосування пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Вказані висновки стосовно застосування положень пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 31.10.2023 у справі №160/11472/19, від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, від 25.03.2020 у справі №280/5332/18, від 20.02.2020 у справі №819/1537/17, від 15.05.2018 у справі №806/2461/17.

У постанові від 22.04.2021 у справі №0640/4296/18 Верховний Суд звернув увагу, що визначаючи податкову пільгу у пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту - платнику.

Таким чином, законодавець визначає три критерії застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України:

1) об`єкт оподаткування є будівлею промисловості, віднесеною до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

2) використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;

3) не здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Встановлена відсутність будь-якої з наведених вище ознак об`єкта нерухомого майна не дає підстав для звільнення його від оподаткування за правилами пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

У ході судового розгляду судом встановлено та відповідачем не заперечувалось віднесення об`єкта оподаткування до будівель промисловості групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а також знаходження основної діяльності позивача у секціях B-F КВЕД Державного класифікатора 009:2010.

Крім того, позивачем надано суду достатні докази на підтвердження використання об`єкта оподаткування за призначенням у господарській діяльності позивача, зокрема: фотокопії нежитлового приміщення з розміщенням обладнанням для розпилювання деревини, а також розміщення матеріалів деревини; товарно-транспортні накладні щодо придбання лісоматеріалів; накладні продажу виробів із деревини у 2021-2022 роках.

Судом не встановлено, а відповідачем не доведено здачу позивач об`єкту нерухомого майна, а саме приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою Чернівецька обл., Хотинський р-н (Дністровський), с. Клішківці, вул. Кліща, 67д, в оренду, лізинг чи позичку.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою Чернівецька обл., Хотинський р-н (Дністровський), с.Клішківці, вул.Кліща, 67д, відповідно до пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не підлягає оподаткуванню, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021-2022 роки є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.