Справа № 462/1012/25
Суддя: Іванюк І. Д.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1012/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Іванюк І.Д.

з участю секретаря судового засідання Деми К.С.

представника позивача Качора С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Качор Степан Богданович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Качор С.Б. 10.02.2025 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №132 від 04.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що 04.02.2025 року відносно нього винесено постанову №132, згідно із якою він начебто вчинив адміністративне правопорушення, а саме 04.02.2025 року прибув у ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак був оповіщений належним чином поштовим зв`язком за адресою його реєстрації про виклик для уточнення даних на 23.12.2024 року о 14.00 год та у встановлений законом строк у ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув і про причини неявки не повідомив, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду, що введений Указом Президента України від 17.03.2014 року №303/2014, воєнного стану, що введений Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 (зі змінами) та загальної мобілізації, що введена Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022. Однак вважає, що дана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на адресу позивача не надходило жодних листів, викликів до ТЦК, а свої військово-облікові дані він оновив за допомогою додатку Резерв + і в додаток йому теж не приходило жодних повідомлень про необхідність прибуття до ТЦК. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з позовом з метою захисту порушеного права та просить його задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2025 року позовну заяву прийнято до свого провадження у справі з визначенням дати і часу розгляду, про що повідомлено сторони.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що позивач повістки не отримував і в додаток йому теж не приходило жодних повідомлень про необхідність прибуття до ТЦК. За наведеного просила позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Водночас у наданому відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачу було надіслано повістку №1545309 для уточнення даних з терміном прибуття 23.12.2024 року о 14.00 год рекомендованим поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_1 та таке поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою Укрпошти, а відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є день проставлення відмітки про відсутність за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, 04.02.2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача та за результатами розгляду винесено постанову №132 за справою про адміністративне правопорушення, поважних причин не прибуття за повісткою не встановлено, з приписами ст. 268 КУАП ознайомлений під особистий підпис про що зазначено в протоколі, жодних зауважень чи клопотань не заявляв, згідно пояснень зазначених позивачем в протоколі не явився за повісткою у зв`язку з тим, що не було повідомлення від Укрпошти, з правопорушенням не згідний. Враховуючи наведене, просить у позові відмовити.

24.02.2025 року на адресу надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відповідач вказує на те, що позивачу було надіслано повістку №1545309 від 04.12.2024 року рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», водночас відповідач помилково вважає це належним оповіщенням про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, так як відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України №560 від 16.05.2024 (далі Порядок №560) зокрема п. 41 вказано, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного є: особистий підпис про отримання повістки; відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом; відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки; день отримання поштового відправлення особою, підтверджений поштовим оператором; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення; день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання у разі/ якщо особа повідомила ТЦК іншу адресу проживання. Як вбачається з довідки Укрпошти, яка долучена Позивачем до свого відзиву, відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою» не в ходить в перелік відміток, що зазначені у Порядку 560 (навіть з причини невірного формулювання), а також відповідно до Трекінгу поштових відправлень, який розміщений на офіційному сайту Укрпошти https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html вбачається, що поштове відправлення із трекінговим номером 490 21.12.2024 року повернуто відправнику із відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання», що не входить у перелік підстав, які вважаються належним повідомленням в розумінні Порядку №560, а тому просить позов задовольнити.

26.02.2025 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, з якого вбачається, що відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 №560, належним Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.02.2025 року підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку. Поштове відправлення повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою Укрпошти (форма 20), а відповідно до п.41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку серед іншого є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Крім того, зазначає, що позивач згідно повістки не прибував, про причини неявки ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомляв. Враховуючи наведене, просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів справи, а саме з повістки №1545309 від 04.12.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , було викликано для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на 23.12.2024 року о 14.00 год /а.с.27/.

Відповідно до протоколу №132 про адміністративне правопоуршення від 04.02.2025 року відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено суть адміністративного правопорушення - 04 лютого 2025 року о 09 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 прибув у ІНФОРМАЦІЯ_4 , як з?ясувалося, останній був оповіщений про виклик для уточнення даних на 23.12.2024 року о 14 год. 00 хв, проте, він на вказані у повістці дату та час не прибув у ІНФОРМАЦІЯ_1 , про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив(ла) правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП /а.с.29/.

Згідно з постановою №132 від 04.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17000 грн, за те, що гр. ОСОБА_1 04.02.2025 року прибув у ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак був оповіщений належним чином поштовим зв`язком за адресою його реєстрації про виклик для уточнення даних на 23.12.2024 року о 14.00 год, але він не прибув і про причини неявки не повідомив, чим порушив законодавство про оборону , мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду, що введений Указом Президента України від 17.03.2014 року №303/2014, воєнного стану, що введений Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 (зі змінами) та загальної мобілізації, що введена Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 і Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 /а.с.30/.

З витягу з мобільного застосунку «Резерв+» від 06.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 уточнив свої дані 20.05.2025 року, адресою проживання зазначив АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Відповідно до копії конверта, поштове відправлення №490, скероване ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з довідкою Укрпошти, повернулося відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.28/.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зокрема зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.п. 21, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ч. 3ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно абз. 13 ч. 1ст. 1 Закону України «Про оборону України»особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 5 ч. 1ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.7 ст.1 вказаного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України»громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно з абз. 1 ч. 1ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З наданої відповідачем копії поштового повідомлення встановлено, що надіслана позивачу засобами поштового зв`язку повістка про виклик до ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , яку позивач сам вказав як свою адресу проживання при уточненні даних, повернута з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою».

Як зазначалось вище, у розумінні п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіальному центру комплектування та соціальної підтримки є поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд вважає доведеним те, що позивач був належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14 год. 00 хв. 23.12.2024 року для уточнення даних, без поважних причин не прибув, а тому його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідає вимогам закону. Доказів, що підтверджують наявність поважних причин нез`явлення до ТЦК, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673, матеріали справи не містять.

Згідно з ч.3ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Оновлення даних у Резерв+ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 673 від 28.07.2010 не є поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та не звільняє його від обов`язку з`явитися за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», невиконання якого тягне за собою передбачену ч.3 ст.210-1 КУпАП відповідальність.

Частиною 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з врахуванням положень п. 41 Порядку №560, поштове повідомлення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних є належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови №132 від 04.02.2025 року про накладення адміністративного стягнення, суд доходить висновку, що така складена відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем в ході судового розгляду справи не спростовано факту наявності в його діях адміністративного правопорушення, зафіксованого у постанові №132 від 04.02.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд відповідно до приписів ч. 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що вищезгадану постанову про накладення адміністративного стягнення слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення, а тому у позові слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 5-10, 73-77, 90, 134, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Качор Степан Богданович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №132 від 04.02.2025 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, який обчислюється з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Іванюк І.Д.