Справа № 200/1761/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 березня 2025 року Справа №200/1761/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просив:

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, який оформлений у вигляді листа від 10.03.2025р. № 5428-3190 /Р-02/8-0500/25, про відмову у перерахунку та поновленні виплати пенсії по інвалідності, починаючи з 01.05.2016р. - момент протиправного припинення виплати пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити позивачу виплату пенсії за інвалідністю, починаючи з 01.05.2016р., відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV, з одночасним перерахунком та індексацією пенсії, з усіма складовими пенсійних виплат, надбавками та підвищеннями до пенсії, на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі, з компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 01.05.2016р. на день фактичного виконання судового рішення, з виплатою пенсії на вказаний пенсіонером банківський рахунок.

Щодо питання дотримання строків звернення до суду представник позивача просив врахувати наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 встановила, що статті 122, 123 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, що виникли у зв`язку з поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп / 2009.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що пенсія за віком/інвалідністю призначається особі один раз і виплачується державою протягом усього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, які можуть бути встановлені законом.

Водночас, пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії та залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

Аналіз положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало і не існує на сьогодні жодного термінового обмеження щодо виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, який особа не отримувала з вини держави, в особі її компетентних органів.

Оскільки зупинення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави, в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким терміном, із компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з 07.10.2009 р. виникли підстави для відновлення конституційного права людини на виплату пенсії, виплату якої було зупинено на підставі положень Закону № 1058-IV . З цього часу орган Пенсійного фонду зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на місце проживання за кордон, з одночасним нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Одночасно у постанові Великої палати Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі № 815/1226/18 зазначено, що нарахування пенсії у повному обсязі («правильному» розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 24.09.2020р. у справі №569/19123/17, поновлення виплати пенсії на підставі рішення суду є відновленням порушеного права позивача на отримання належної виплати у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства ( надалі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом позову є протиправні, на думку позивача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії з 01.05.2016.

Разом з тим, позовна заява подана до суду представником позивача 12.03.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Щодо доводів представника позивача про те, що строк відповідно до статті 122 КАС України не підлягає застосуванню в цій справі, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18, суддя зазначає таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказано, що питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті, слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії, яка є тотожною статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що буквальне тлумачення наведеної вище норми права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак невиплачених з вини пенсійного органу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала, що норми статті 87 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і статей 51, 55 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Визначаючи поняття «нарахованої пенсії», суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18, згідно з якими пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас, пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

У справі, що розглядається позивач звернувся до суду з цим позовом щодо правомірності припинення виплати пенсії, суми компенсації, підвищення пенсії, її індексації є ненарахованими та вважаються спірними.

Таким чином, положення статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не можуть застосовуватись в цій частині вимог.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що оскільки спірні правовідносини у справі № 510/1286/16-а виникли у зв`язку з невиконанням пенсійними органами рішення Конституційного Суду України, відтак вони є відмінними від правовідносин у справі, яка розглядається.

Таким чином строк звернення до суду з даними позовними вимогами є пропущеним.

Згідно з частиною шостою статті 161 цього ж Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Всупереч положенням частини шостої статті 161 КАС України позивач не додав до позову заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Отже, позовна заява подана без дотримання вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -залишити без руху.

Встановити позивачу строк на усунення недоліків 10 днів з дня отримання копії ухвали та роз`яснити, що неусунення недоліків у встановлений судом строк є підставою для повернення позовної заяви.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Стойка