Справа № 300/2685/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2025 р. справа № 300/2685/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Будсервіс Івано-Франківськ до Тернопільської митниці про визнання нечинними рішення про визнання нечинними рішень про коригування митної вартості товарів від 30.12.2022 №UA403000/2022/000047/2, №UA4030000/2022/000048/2 та від 17.03.2023 №UA403070/2023/000028/1, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Будсервіс Івано-Франківськ» звернулося до суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці, відповідно до змісту якого просить: визнати нечинними рішення про коригування митної вартості товарів від 30.12.2022 №UA403000/2022/000047/2, №UA 403000/2022/000048/2 та від 17.03.2023 №UA403070/2023/000028/1; зобов`язати здійснити митне оформлення товару заявленому у вантажних митних деклараціях за першим методом визначення вартості товарів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення статей 49, 53 - 59 ч.11 ст. 264 Митного кодексу України, за наявності всіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару прокату плоского з вуглецевої сталі, гарячеоцинкованого з полімерним покриттям, в рулонах, протиправно здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом, внаслідок чого прийнято оскаржувані рішення від 30.12.2022 та від 17.03.2023. Позивач зазначає, що застосування митним органом саме резервного методу визначення митної вартості нічим не обґрунтоване, а базується виключно на сумніві щодо заявленої митної вартості товару. Для застосування резервного методу митним органом за основу обрахунку митної вартості товару взято інформацію згідно раніше поданої ЕМД від 11.03.2023 №UA209170/2023/019138, яка до ТОВ «Будсервіс Івано-Франківськ» взагалі немає жодного стосунку. Відповідач, вказуючи на наявність суперечливих умов поставки CIF GDANSK та CIF CONSTANTA, не зазначає в чому саме полягають суперечності, а тому вказане покликання є необґрунтованим та незаконним. Також стверджує, що покликання митного органу на те, що банківські платіжні документи №167 від 06.12.2022 та №169 від 28.12.2022 неможливо ідентифікувати із вказаною поставкою є безпідставними, оскільки самим же працівником митниці в оскаржуваному рішення чітко вказано про те, що у них зазначено зовнішньоекономічний договір, який і вказаний у митній декларації. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
08.03.2023 між ТОВ Будсервіс Івано-Франківськ (Покупець) та фірмою HANGZHOU PUYIN INDUSTRIAL CO., LTD (Постачальник) укладено контракт купівлі-продажу №PYL220901UKR від 09.10.2022, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю товар прокат сталевий плоский оцинкований з полімерним покриттям, за цінами, у кількості, номенклатурі та якості та на умовах зазначених у Додатках-Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього контракту, а покупець прийняти і оплатити товар згідно умов цього договору.
Поставка товарів здійснюється на умовах відповідно до тлумачення Міжнародних правил Інкотермс (у редакції 2010 року) (пункт 3.1.).
Підпунктом 4.2 пункту 4 вказаного контракту передбачено, що ціни на кожну партію товару, що продається за цим контрактом, вказані в Додатках, які є невід`ємною частиною цього контракту та інвойсів, що виставляються Постачальником Покупцю, та встановлюються в доларах США.
Згідно з підпунктом 5.1 пунктом 6 контракту оплата проводиться в дві стадії: перша стадія передплата 30% від суми Специфікації; друга стадія оплата балансу 70% плюс морські фрахти за 3-5 днів після отримання пакувальних листів продавця. Оплата за товар здійснюється у доларах США на банківський рахунок (а.с.115-119 т.1).
На виконання умов договору між сторонами укладено Додаток-Специфікацію №01 від 01.09.2022 та додаткову угоду №1 до вказаного додатку щодо товару прокат сталевий плоский оцинкований з полімерним покриттям на суму 856090 доларів США та 990 015 доларів США, відповідно, а також Додаток-Специфікацію №02 від 04.09.2022 та додаткову угоду №1 до вказаного додатку щодо товару прокат сталевий плоский оцинкований з полімерним покриттям на суму 1018200 доларів США та 1085940 доларів США, відповідно (а.с.130-131, 161-162, 197-198 т.1).
ТОВ Будсервіс Івано-Франківськ на виконання умов вищенаведеного контракту, на митну територію України ввезено товар - прокат плоский з вуглецевої сталі, гарячеоцинкований, з полімерним покриттям, в рулонах, гладкий, марка сталі DX51D+Z, товщина покриття цинком 30г/м.кв., розміром 0,45х1250 мм. та 0,40 - 0,45х1250 мм.
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення:
- сертифікат якості № б/н від 09.10.2022,
- пакувальний лист № б/н від 09.10.2022,
- рахунок-фактура (інвойс) № PYL220901UKR-C від 09.10.2022,
- коносамент № 222168605 від 20.10.2022,
- накладна ЦІМ№ 002973 від 08.12.2022,
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 159 від 13.09.2022,
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 161 від 12.10.2022,
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № б/н від 23.12.2022,
- страховий поліс № AHAZ05124222Q0017791 від 23.10.2022,
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 01 від 01.09.2022,
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.09.2022,
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № PYL220901UKR від 01.09.2022,
- договір про надання послуг митного брокера № 05082019/1 від 05.08.2021 (а.с.80 т.1).
Митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: оригінали товаросупровідних документів згідно вимог пункту 2 статті 264 Митного кодексу України, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ надати (за наявності) такі додаткові документи договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару, документи, які підтверджують коди товарів згідно з УКТ ЗЕД (а.с.81 т.1).
Декларант листом №б/н від 30.12.2022 повідомив відповідача про те, що до оформлення вказаної декларації подані всі документи (а.с.82 т.1).
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення:
- сертифікат якості № б/н від 09.10.2022,
- пакувальний лист № б/н від 09.10.2022,
- рахунок-фактура (інвойс) № PYL220901UKR-B від 09.10.2022,
- коносамент № 1KT703782 від 20.10.2022,
- накладні ЦІМ за №№ 002965, 002966, 002967, 002968, 002969, 002970, 002971 від 08.12.2022, 002972, 002974, 002975, 002976, 002977, 002978, 002979, 002980, 002981, 002982, 002983, 002984, 002985, 002986, 002990, 002991, 002992, 002993, 002994, 002995, 002996, 002997,
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 159 від 13.09.2022,
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 161 від 12.10.2022,
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № б/н від 23.12.2022,
- страховий поліс № AHAZ05124222Q001781U від 23.10.2022,
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 01 від 01.09.2022,
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.09.2022,
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № PYL220901UKR від 01.09.2022,
- договір про надання послуг митного брокера № 05082019/1 від 05.08.2021 (а.с.85 т.1).
Митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: оригінали товаросупровідних документів згідно вимог пункту 2 статті 264 Митного кодексу України, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с.87 т.1).
Декларант листом №б/н від 30.12.2022 повідомив про те, що до оформлення вказаної декларації подані всі документи (а.с.87 зворот т.1).
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення:
- сертифікат якості № б/н від 28.12.2022,
- пакувальний лист № б/н від 26.12.2022,
- рахунок-фактура (інвойс) № PYL221204UKR-B від 26.12.2022,
- коносамент № 224028576 від 05.01.2023,
- накладні СМГС за №№ 282830, 282855, 282863, 282913, 282921, 282939, 282947, 282954, 282962, 283069, 283077, 283085, 283093, 283101, 283119, 283127, 283135, 283143, 283150, 283168, 283176, 283184, 283192, 283218, 283226, 283234, 283242, 283259, 283267, 33946447, 33946448, 33946449, 33946450,
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 167 від 06.12.2022,
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 169 від 28.12.2022,
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № б/н від 07.03.2023,
- страховий поліс № AHAZ05324223QAAAAA8F від 05.01.2023,
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 02 від 04.12.2022,
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 02.12.2022,
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 26.12.2022,
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № PYL220901UKR від 01.09.2022,
- договір про надання послуг митного брокера № 05082019/1 від 05.08.2021 (а.с.91 т.1).
Митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с.93 т.1).
Декларант листом №б/н від 16.03.2023 повідомив про те, що до оформлення вказаної декларації подані всі документи (а.с.93 зворот т.1).
Також, Тернопільською митницею винесено картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2023/000001, №UA403030/2023/000002 та №UA403070/2023/000037.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі також МК України).
Так, відповідно до частини 1 статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст.248 МК України).
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Частиною 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно із частиною 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст.53 МК У).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
Як передбачено частинами 1 3 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).
Відповідно до частини 1 - 4 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з положеннями статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (стаття 64 МК України).
Отже, обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) Митного кодексу України слідує, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Таким чином, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як зазначено судом вище, частиною 4 статті 54 МК України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.
Суд наголошує, що митний орган може витребувати додаткові документи тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Суд вважає недоведеними відповідачем сумніви в обґрунтованості визначення декларантом митної вартості товару, виходячи з наступного.
Так, предметом контракту купівлі-продажу №PYL220901UKR від 09.10.2022 є прокат плоский з вуглецевої сталі, гарячеоцинкованого з полімерним покриттям, в рулонах, гладкий, марка сталі DX51D+Z, товщина покриття цинком 30г/м.кв., розміром 0,40-0,42х1250 мм. Пунктом 1.1. цього контракту передбачено, що Продавець зобов`язується поставити та передати у власність, а Покупець - прийняти та оплатити прокат сталевий плоский оцинкований з полімерним покриттям за цінами, у кількості, номенклатурі та якості та умовах, зазначених у Додатках-Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. В додатку-специфікації №01 від 01.09.2022 і додаткової угоди №1 до вказаного додатку описано товар прокат плоский оцинкований з полімерним покриттям марки DX51D+Z на суму 856090,00 доларів США та 990015,00 доларів США, відповідно. В додатку-специфікації №02 від 04.12.2022 і додатковій угоді №1 до вказаного додатку описано товар прокат плоский оцинкований з полімерним покриттям марки DX51D+Z на суму 1018200,00 доларів США та 1085940,00 доларів США, відповідно.
Наведеними документами визначено ідентифікаційні ознаки товару та його ціну.
В оскаржуваних рішеннях вказано про розбіжність у митній декларації країни відправлення та рахунку-фактурі. З цього питання суд зазначає наступне.
Відомості, що зазначаються в експортній декларації, як і порядок декларування, митного оформлення визначаються законодавством відповідної країни, а позивач не бере участі у їх оформленні та не визначає їх зміст, а тому не може нести відповідальності за дані, зазначені у них.
Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.
Окрім того, митні декларації країни відправлення не є документами, які підтверджують митну вартість товару, тому митний орган не міг посилатися на виявлені у них та у інвойсах розбіжності.
У митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.
В оскаржуваному рішенні №UA403070/2023/000028/1 також вказано, що банківські платіжні документи від 06.12.2022 № 167 та від 28.12.2022 № 169 не можливо ідентифікувати з даною поставкою товару, оскільки у графі 70 наявне посилання виключно на зовнішньоекономічний договір.
Пунктом 2.2 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит Призначення платежу в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.
Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 в справі №810/2784/18, від 11.04.2022 в справі № 1.380.2019.006980.
Аргументи митного органу про те, що декларантом не надано заявки на надання послуг з транспортування товару за договором транспортного експедирування 02.10.2017 №KTODS 006/17, також є безпідставними, оскільки відповідачем не зазначено яким чином наявність чи відсутність такої заявки впливає на складові митної вартості, зокрема, на суму транспортних витрат. Обумовлена договором перевезення заявка є документом, що попередньо узгоджує відомості конкретного замовлення та стосується лише договірних зобов`язань між учасниками господарських відносин та порядку їх виконання. Відсутність вказаної заяви, а також фактичних розрахунків (перерахування коштів) належить до питання виконання господарських зобов`язань між сторонами договору виконавцем та замовником. Відсутність заявки, оплати рахунку за надані транспортні послуги, при їх фактичному наданні, не впливає на розмір митної вартості оцінюваного товару.
З врахуванням наведеного, надані декларантом позивача докази витрат на транспортне перевезення імпортованого товару є допустимими і достатніми доказами на підтвердження відповідних витрат на перевезення товарів.
Також суд зауважує, що недоліки стосовно умов поставки (невідповідності умов договору конкретній поставці) не впливають на митну вартість імпортованого товару, а тому такі не є істотними та такими, що вказують на розбіжності в числових значення митної вартості.
Щодо доводів відповідача про розбіжності між прайс-листами та інвойсами, то слід вказати, що прайс-лист є документом інформаційно-рекламного характеру, його зміст жодним чином не перешкоджає сторонам, виходячи з принципу свободи договору, досягнути згоди щодо істотних умов договору. Такий документ не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 МК України, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару. Чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому відповідач не може посилатись на неповноту чи розбіжності його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.
Суд зазначає, що відповідачем не доведено суду, що виявлені ним у поданих декларантом документах розбіжності дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості (приписи ч. 3 ст. 53 МК України).
З урахуванням вищенаведеного, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, в яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Суд зауважує, що в процедурах контролю за митною вартістю предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості, а відтак суперечності між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребовування додаткових документів.
Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.
Відповідно до частини 3 статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 в справі №803/776/17 виснував, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що розбіжності, про які зазначено в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Суд зауважує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Ні в спірних рішеннях, ні у відзиві на позов відповідачем не наведено підставних даних щодо невідповідності заявленої позивачем у митних деклараціях ціни товару, або інших складових митної вартості. Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Відтак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 30.12.2022 №UA403000/2022/000047/2, від 30.12.2022 №UA403000/2022/000048/2, від 17.03.2023 №UA403070/2023/000028/1 є протиправними та підлягають скасуванню.
Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити митне оформлення товару, заявленому в вантажних митних деклараціях за першим методом визначення вартості товарів задоволенню не підлягають, оскільки такі дії відносяться до дискреційних повноважень митниці.
Підсумовуючи наведене вище суд виснує про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Тернопільської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 30.12.2022 №UA403000/2022/000047/2, від 30.12.2022 №UA 403000/2022/000048/2, від 17.03.2023 №UA403070/2023/000028/1.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Будсервіс Івано-Франківськ (код в , вул. Макуха, 41А, м. Івано-Франківськ, 76006),

відповідач Тернопільська митниця (код в , вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46008).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.