Справа № 160/7874/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
17 березня 2025 р.Справа №160/7874/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву Громадської організації "Платформа Громадський контроль" про забезпечення адміністративного позову у справі №160/7874/25 за позовом Громадської організації "Платформа Громадський контроль" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
14.03.2025 року представник Громадської організації "Платформа Громадський контроль" - адвокат Білокінь Сергій Сергійович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо неналежного інформування про благоустрій на території у районі провулку Широкого (Амур-Нижньодніпровський район) м. Дніпро, зокрема неоприлюднення планів, проектів, а також обговорення і вирішення питання проведення благоустрою;
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради 26.11.2024 року №12-26/11 Про надання дозволу ТОВ РІВЕРСАЙД на проведення благоустрою території у районі провулку Широкого (Амур- Нижньодніпровський район) м. Дніпро;
- зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської міської ради анулювати дозвіл на проведення благоустрою, виданий на підставі рішення від 26.11.2024 року №12-26/11.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 року позовну заяву Громадської організації "Платформа Громадський контроль" залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви.
17.03.2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить суд зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про надання дозволу ТОВ РІВЕРСАЙД на проведення благоустрою території у районі провулку Широкого (Амур-Нижньодніпровський район) м. Дніпро від 26.11.2024 року №12-26/11.
В обгрунтування вказаної заяви зазначено, що оскаржуване рішення прийняте з очевидними порушеннями норм матеріального законодавства. На підставі оскаржуваного рішення про надання дозволу ТОВ «РІВЕРСАЙД» на проведення благоустрою території у районі провулку Широкого (Амур-Нижньодніпровський район) м. Дніпро від 26.11.2024 року №12-26/11, наразі відбувається порушення використання земельної ділянки, яку віднесено до земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський». Невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач, не зможе відновити правовий та екологічний стан довкілля, який існував до ймовірного порушення інших осіб що керуються рішенням відповідача, що оскаржується. З огляду на викладене, просить суд задовольнити заявлені вимоги.
За приписами п. 2 ч.1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) заява про забезпечення позову може бути подана, зокрема, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суддя приходить до висновку про відсутність достатніх обґрунтованих правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Заходи забезпечення такого позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в п.1 ч.2 ст.150 КАС України.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Суддею встановлено, що заявник вважає протиправним рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради 26.11.2024 року №12-26/11 Про надання дозволу ТОВ РІВЕРСАЙД на проведення благоустрою території у районі провулку Широкого (Амур- Нижньодніпровський район) м. Дніпро.
На підтвердження аргументів, викладених у заяві про забезпечення позову заявником не надано до суду належних доказів, які б підтверджували обставини, наведені у заяві, вказували б на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній адміністративній справі, а також того, що без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим захист цих прав свобод та інтересів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Позивач обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, посилається на те, що на підставі оскаржуваного рішення Про надання дозволу ТОВ «РІВЕРСАИД» на проведення благоустрою території у районі провулку Широкого (Амур-Нижньодніпровський район) м. Дніпро від 26.11.2024 року №12-26/11, наразі відбувається порушення використання земельної ділянки, яку віднесено до земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський». Проведення вищенаведених робіт призводить до негативних наслідків для навколишнього природного середовища, завдає шкоду довкіллю, спричинює знищення озелененої території в межах прибережної зони водного об`єкта. Якщо не зупинити дію рішення Товариство і надалі продовжить шкодити екологічному середовищу та наносити матеріальних збитків.
На підтвердження зазначеного позивачем долучено до заяви про забезпечення позову відеоматеріали.
При цьому, такі доводи та докази заявника не можуть визнаватись достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сформульовані як можливість/ймовірність їх настання у майбутньому, тобто ґрунтуються тільки на припущеннях. Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Доводи позивача зазначені у заяві не підтверджується належними доказами, а з наданих позивачем відео неможливо встановити жодної інформації щодо місцезнаходження, походження та належності таких матеріалів.
Крім того, такі докази не підтверджують, що на підставі спірного рішення вчиняються будь-які дії, які завдають шкоди навколишньому середовищу та завдаються матеріальні збитки.
Також, суддя враховує і те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.
Як наслідок, відсутні підстави і для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення зумовить незворотні зміни, оскільки не підтверджено достатню ймовірність існування ризику, в зв`язку з яким і мали б вживатися заходи забезпечення позову.
В даному випадку, вжиття заходів забезпечення позову є передчасним.
Правомірність та оцінка спірного рішення підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про його оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи.
Крім того, суддя зауважує, що викладені в заяві обставини і правова оцінка рішенню відповідача буде надана судом за результатами розгляду справи.
Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 року у справі № 800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
З огляду на зазначене вище, а також на відсутність очевидної протиправності оскаржуваного рішення відповідача, у зв`язку з тим, що застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову, суддя приходить до висновку, що підстави, передбачені ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150-154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви Громадської організації "Платформа Громадський контроль" про забезпечення адміністративного позову у справі №160/7874/25 за позовом Громадської організації "Платформа Громадський контроль" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна