Справа № 160/5889/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2025 рокуСправа №160/5889/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування розрахунків, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому позивач просить:
-визнати незаконним (протиправним) та скасувати розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.01.2024 року за №1029/Р щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з січня 2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі №160/5889/24 (суддя Озерянська С.І.) відмовлено у відкритті провадження у справі.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024 апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 в адміністративній справі №160/5889/24 скасовано та матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
20.06.2024 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №160/5889/24.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду адміністративну справу №160/5889/24 передано судді Озерянській С.І.
Розпорядженням від 20.06.2024 №354д призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки суддя Озерянська С.І. не перебувала в автоматизованому розподілі КП «ДСС» напередодні тривалої відпустки.
За результатами повторного автоматизованого розподілу справи від 20.06.2024 адміністративну справу №160/5889/23 розподілено судді Бухтіяровій М.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до оригіналу повернутої позовної заяви, копії доданих до позовної заяви документів, а також копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи.
Позивачем на виконання вимог подано оригінал адміністративного позову з додатками та його копію з додатками для відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5889/24, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
06.08.2024 відповідачем подані аналогічні за змістом пояснення по справі з доказами їх направлення позивачу.
14.08.2024 від позивача засобами поштового зв`язку надійшли пояснення, в якому зазначає, що відповідачем станом на 09.08.2024 не виконано вимог суду та не надано ані відзиву, ані витребуваних доказів.
19.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, сформований в Електронному суді 16.08.2024, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до частини п`ятої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Ухвалою суду про відкриття провадження у справі встановлено відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позов та докази в обґрунтування відзиву.
Копію цієї ухвали разом із позовними матеріалами отримано відповідачем 11.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету, що міститься в матеріалах справи, отже граничний строк на подання відзиву 26.07.2024.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В порушення викладеного, відповідачем не обґрунтовано поважних причин не подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про поновлення строку на подання відзиву не надано.
За таких обставин, суд не бере до уваги поданий 19.08.2024 відзив на позов.
23.09.2024 позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначає про відсутність доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтується позиція відповідача, та вказує на пропуск відповідачем строку на подання відзиву на позовну заяву.
05.09.2024 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів розрахунку (форми РС-право) та протоколу призначенні пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з доказами їх надіслання позивачу.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» є платником внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів та зареєстроване в Головному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.
У Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» працювали особи, яким призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ, п. 2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, а саме:
18.09.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із листом, в якому зазначив, що додатки отриманого листа не містять жодних документів, що підтверджували б пільговий характер роботи на підприємстві, будь-які запити щодо надання документів на підтвердження результатів атестації робочого місця за умовами праці підприємством отримано не було.
19.02.2024 позивач до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запереченнями щодо отриманого розрахунку від 11.01.2024 №1029/Р. та 22.02.2024 із запитом вих.№169 від 22.02.2024 про надання інформації щодо підстав винесення розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до статті 23 Закону №1058-IV спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
- п. «а» працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;
- п. «б» -«з» , зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.
В редакції до 17.02.2000 вказана стаття Закону №1788-ХІІ, крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» №1461-III від 17.02.2000 року, порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено шляхом виключення зі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991 відповідної регулюючої норми, а порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій було врегульовано шляхом введення окремого виду збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997.
03 жовтня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ (далі - Закон №2148-VІІІ), яким внесено зміни до пункту 2 Розділу Прикінцевих положень Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та до пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997.
Так, відповідно до абзаців 1-4 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:
підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;
за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.
У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997 (в редакції Закону №2148-VІІІ), фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені в якості об`єкта оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України.
В свою чергу, в розумінні пунктів 1 і 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997, платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є:
1) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників;
2) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.
Ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, встановлена на рівні 100% від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону (абз. 3 пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997).
Отже, ті пенсії на пільгових умовах, які призначались відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991, до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017, після набрання ним чинності призначаються відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.
Однак, як в одному, так і в іншому випадку, фактичні витрати на виплату і доставку таких пенсій, у відповідності до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997 (в редакції Закону №2148-VІІІ), визначені в якості об`єкта оподаткування для суб`єктів підприємницької діяльності, їх об`єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об`єднань громадян, інших юридичних осіб (їх філій), а також фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників (крім тих, що віднесені до четвертої групи платників єдиного податку).
При цьому, імперативною нормою пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, призначених на пільгових умовах, за раніше діючим порядком.
Порядок та розмір відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначений Розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1).
Згідно з пунктом 6.1. Інструкції №21-1 для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:
особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 6.2. Інструкції №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.
У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники (п. 6.3. Інструкції 22-1).
Відповідно до пункту 6.4. Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам (пункт 6.5. Інструкції №22-1).
Пунктом 6.7. Інструкції №21-1 передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Відповідно до пункту 6.8 Інструкції №21-1, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
Відомості по особах, які набули пільговий стаж на таких підприємствах, організаціях, обліковуються в органах Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії та відображаються в окремій відомості згідно з додатком 8а.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «а», «б» - «з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1 та Списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом після 1 січня 2004 року, не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом №1058-IV).
Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону №1788-XII.
Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі №0440/5637/18.
Обов`язок щодо визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на органи Пенсійного фонду України, підприємство же зобов`язане здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених органом Пенсійного фонду України, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається підприємству. При цьому, органи Пенсійного фонду зобов`язані повідомити підприємство про настання обставин, які впливають на суму відшкодування, шляхом надіслання підприємству розрахунку.
Аналогічний правовий висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 14.09.2022 у справі № 817/1943/17.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» працювали особи, яким призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ, п. 2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV за Списком №2, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначена з 29.03.2022 на виконання рішення суду (адміністративна справа №160/7289/22); період роботи в ТОВ «Нікопрогресбуд», що зарахований до пільгового стажу за Списком №2, з 22.09.2016 по 30.11.2016.
ОСОБА_3 пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначена з 14.09.2022 на виконання рішення суду (адміністративна справа №160/1741/23); період роботи в ТОВ «Нікопрогресбуд», що зарахований до пільгового стажу за Списком №2, з 01.10.2013 по 10.05.2022.
Сам розрахунок суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, залежить від осіб, які працювали на даному підприємстві, набутого на даному підприємстві пільгового стажу такими особами, та розміру нарахованої пенсії (без нарахованих надбавок, доплат, підвищень з інших джерел). Для розрахунку суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не включається вся сума виплаченої пенсійної виплати, а розрахунок суми проводиться як відсоткове значення від показників, які зазначені.
Отже, вони повністю відповідають формі та змісту розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Спірні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій були вчасно направлені на адресу позивача рекомендованою поштовою кореспонденцією та отримані, що підтверджено матеріалами справи та фактично не оспорюється позивачем.
Щодо посилань позивача на не надання відповідачем первинних документів, на підставі яких складені оскаржувані розрахунки, що на дамку позивача, не дає можливості перевірити нарахування, суд зазначає, що оскаржувані розрахунки складені у відповідності до додатку 6 та містять всі необхідні реквізити, та дані, що дають змогу вірно розрахувати та визначити суми місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.
При цьому, суд звертає увагу, що відомості по особах, які набули пільговий стаж на таких підприємствах, організаціях, обліковуються в органах Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії та відображаються в окремій відомості згідно з додатком 8а.
Разом з тим, оцінюючи аргументи позивача в частині того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при формуванні оскаржуваних розрахунків не враховано висновків атестації робочих місць, на яких працювали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про відсутність у вказаних осіб права та пільги і компенсації, передбачені законодавством, а відтак неправомірність зарахування відповідачем таким особам до пільгового стажу за Списком №2 періодів їх роботи в ТОВ «Нікопрогресбуд», суд зазначає наступне.
Правомірність обрахунку пільгового стажу за Списком №2 вказаним особам не є предметом розгляду у цій справі.
Призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як і обрахунок пільгового стажу вказаних осіб, було здійснено пенсійним органом на виконання рішень суду в інших справах.
Так, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №160/7289/22 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 від 29.03.2022 року, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №160/7289/22 суд дійшов висновку, що зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України підлягають періоди роботи, зокрема: з 22.09.2016 року по 30.11.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд».
На виконання рішення суду від 26.09.2022 у справі №160/7289/22 ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи в ТОВ «Нікопрогресбуд» з 22.09.2016 по 30.11.2016, що вбачається з розрахунків, які містяться в матеріалах справи.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_2 з 27.11.2000р. по 18.07.2001р., з 07.10.2013p. пo 03.03.2016р., з 16.03.2017р. по 29.09.2017р., 26.09.2019р. по 12.05.2021р. до стажу за списком №2
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії від 20.06.2022 року з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовити.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі №160/1741/23 позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 9 про результати розгляду заяви ОСОБА_3 , прийнятого 24.11.2022 року комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_3 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 2 періоди: з 23.07.1985 року по 06.11.1985 року; з 10.03.1988 року по 11.09.1988 року; з 03.10.1988 року по 07.04.1997 року; з 01.02.1999 року по 13.02.2001 року; з 21.02.2001 року по 26.08.2004 року; з 05.10.2004 року по 15.09.2010 року та з 01.10.2013 року по 10.05.2022 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії на пільгових умовах з 14.09.2022 року, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
В рішенні суду від 06.04.2023 у справі №160/1741/23 суд установив, що у періоди з 01.10.2013 року по 10.05.2022 року працював в ТОВ «Нікопрогресбуд» електрозварником ручної зварки 5 розряду, професія електрогазозварника (газоелектрозварника) передбачена у всіх Списках № 2 діючих у спірні періоди роботи, є усі підстави для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_3 , періодів, зокрема, з 01.10.2013 року по 10.05.2022 року.
На виконання рішення суду від 06.04.2023 у справі №160/1741/23 ОСОБА_3 зараховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи в ТОВ «Нікопрогресбуд» з 01.10.2013 по 10.05.2022, що вбачається з розрахунків, які містяться в матеріалах справи.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої та третьої статті 14, статті 370 КАС України, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Наразі вказані рішення суду є такими, що набрали законної сили, а отже обов`язковими до виконання.
Щодо пенсіонера ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що позивач оскаржив рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі № 160/7289/22 в апеляційному порядку.
За наслідками апеляційного розгляду постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі №160/7289/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі № 160/7289/22 скасовано в частині визнання права ОСОБА_1 на зарахування до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, період роботи з 22.09.2016 по 30.11.2016 на посаді електрогазозварника 4 розряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» та у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовлено.
Отже, рішення суду від 26.09.2022 у справі № 160/7289/22 скасовано в частині визнання права ОСОБА_1 на зарахування до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 періоду його роботи в ТОВ «Нікопрогресбуд» з 22.09.2016 по 30.11.2016.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/7289/22 набрала законної сили 04.02.2025 з урахуванням положень статті 325 КАС України.

За таких обставин, за відсутності у вказаної особи стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 в ТОВ «Нікопрогресбуд», у позивача відсутній обов`язок по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгової пенсії по такому пенсіонеру.

З огляду на викладене, включення до оспорюваних розрахунків сум на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 є неправомірним, тому в цій частині розрахунки від 03.08.2023 №13790/Р та від 11.01.2024 №1029Р є протиправними.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Однак, відповідачем не доведено правомірності включення позивачу до відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії по пенсіонеру ОСОБА_1 , тому оспорювані розрахунки підлягають частковому скасуванню у відповідній частині.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги майнового характеру. Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн.

З огляду на викладене, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, у сумі 103,14грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» (, місцезнаходження: 53209, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 106) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання незаконними та скасування розрахунків задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та скасувати розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.08.2023 №13790/Р в частині включення до відшкодування сум витрат на виплату та доставку пільгової пенсії по пенсіонеру ОСОБА_1 .

Визнати частково протиправним та скасувати розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.01.2024 №1029/Р в частині включення до відшкодування сум витрат на виплату та доставку пільгової пенсії по пенсіонеру ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопрогресбуд» (, місцезнаходження: 53209, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 106) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 103,14грн. (сто три гривні 14 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова