Справа № 120/17061/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 березня 2025 р. Справа № 120/17061/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачці компенсації за роботу у вихідний день за 2024 рік заступнику керівника Вінницького міського суду Вінницької області Алексейчук Віті Іванівні відповідно до наказів голови суду "Про встановлення робочого дня" в подвійному розмірі.

Ухвалою судді від 26.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначила, що територіальне управління листом від 19.01.2024 №03-56/212 попередило місцеві загальні суди Вінницької області про те, що в індивідуальних кошторисах місцевих загальних судів області видатків на оплату праці у неробочі дні та надурочний час не передбачено. Також, листом від 224.01.2024 №04-29/3479 у відповідь на заяву позивача щодо виплати компенсації за роботу у вихідні дні протягом 2023 року, особисто було повідомлено, що у кошторисі на 22024 бюджетний рік не передбачено коштів на компенсацію роботи у вихідні, святкові або неробочі дні.

Відповідач вказує, що невиплата грошової компенсації за роботу у вихідний день через відсутність такої можливості, у зв`язку із відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не призводить до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. В свою чергу позивач мала можливість звернутися із заявами про надання дня відпочинку в компенсацію за роботу у вихідний день, однак за власним бажанням не скористалася такою можливістю.

09.12.2024 листом №04-29/3308 територіальне управління повідомило позивачку про відсутність можливості компенсувати роботу у вихідний день у грошовій формі у подвійному розмірі. Відтак, територіальне управління діяло на підставі, а межах і в спосіб передбачені Конституцією України за законами України і жодним чином не порушувало прав позивача.

З урахуванням зазначеного, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Крім того, у відзиві представник відповідача звернув увагу суду на порушення, на його думку, позивачем строку звернення до суду із даним позовом.

13.01.2025 до суду позивачка подала відповідь на відзив у якій просить позов задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з заявами, однак отримала відмову у виплаті компенсації у зв`язку із дефіцитом кошторисних призначень.

Рішенням Вищої ради правосуддя №3620/0/15-24 від 11.12.2024 погоджено перерозподіл видатків за загальними та спеціальними фондами державного бюджету за кодами економічної класифікації видатків 2111 "Заробітна плата" та 2120 "Нарахування на оплату праці" в розділі судів, Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України (щодо місцевих загальних судів), що свідчить про відсутність перешкод у відповідача для реалізації належного позивачу права на отримання компенсації відповідно до чинного законодавства .

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Наказом ТУ ДСА у Вінницькій області від 21.04.2020 №033-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника керівника апарату Вінницького міського суду Вінницької області.

04.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до ТУ ДСА у Вінницькій області із заявою про виплату компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дня, відповідно до наказів голови суду за 2024 рік.

Листом ТУ ДСА у Вінницькій області №04-29/3308 від 09.12.2024 позивачці відмовлено у виплаті запитуваної компенсації з посиланням на дефіцит кошторисних призначень.

Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачкою строку звернення до суду, суд зазначає, що питання дотримання строків звернення до суду було досліджено судом при вирішенні питання про відкриття впровадження у справі. А відтак, доводи сторони відповідача судом до уваги не беруться.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 56 Закону України «Про державну службу» для виконання невідкладних або непередбачуваних завдань державні службовці, для яких законом не передбачено обмежень щодо роботи, на підставі наказу (розпорядження) керівника державної служби, про який повідомляється виборний орган первинної профспілкової організації (за наявності), зобов`язані з`явитися на службу і працювати понад установлену тривалість робочого дня, а також у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час. За роботу в зазначені дні (час) державним службовцям надається грошова компенсація у розмірі та порядку, визначених законодавством про працю, або протягом місяця надаються відповідні дні відпочинку за заявами державних службовців.

Тобто цією нормою за роботу понад установлену тривалість робочого дня, а також у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час передбачено два альтернативних способи компенсації. При цьому, право вибору виду компенсації належить державному службовцю і реалізується шляхом подання заяви. Водночас, у цій нормі права міститься бланкетна норма, яка відсилає до законодавства про працю при визначенні розміру та порядку виплати грошової компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час.

Відповідно до частини першої статті 52 КЗпП України для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51).

Статтею 71 КЗпП України визначено, що робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті.

Залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається в таких виняткових випадках:

1) для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків;

2) для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна;

3) для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів;

4) для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення.

Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Суд встановив, що наказами Вінницького міського суду Вінницької області "Про встановлення робочого дня" №3 від 04.01.2024, №8-а від 25.01.2024, №12-а від 01.02.2024, №13-а від 08.02.2024, №19-а від 22.02.2024, №22-а від 29.02.2024, №23-а від 07.03.2024, №24-а від 14.03.2024, №25-а від 21.03.2024, №26-а від 28.03.2024№30-а від 11.04.2024, №36-а від 17.04.2024, №42-а від 09.05.2024, №43-а від 16.05.2024, № 44-а від 23.05.2024, №46-а від 30.05.2024, №47-а від 06.06.2024, №49-а від 20.06.2024, №50-а від 27.06.2024, №52-а від 04.07.2024, №53-а від 11.07.2024, №54-а від 18.07.2024, №55-а від 25.07.2024, №56-а від 02.08.2024, №57-а від 08.08.2024, №58-а від 15.08.2024, №76-а від 31.10.2024, №78-а від 07.11.2024, №79-а від 14.11.2024, №81-а від 21.11.2024, №89-а від 12.12.2024 позивачка залучалася до роботи у вихідні дні (субота) з метою належної організації роботи суду з прийому та розгляду всіх видів клопотань органів досудового розслідування та інших учасників кримінального провадження.

Пунктом 2 згаданих вище наказів наказано компенсувати роботу у вихідний день відповідно до статті 56 Закону України "Про державну службу", статтей 72 та 107 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

У постанові від 18 квітня 2020 року у справі № 808/8308/13-а Верховний Суд зазначив, що обов`язковою умовою надання іншого дня відпочинку за раніше відпрацьований вихідний день є волевиявлення такого працівника, що знаходить своє відображення в подачі відповідної заяви, адже керівник підприємства, установи та організації позбавлений можливості примусово надавати співробітнику день відпочинку за раніше відпрацьований день.

Водночас, суд встановив те, що відповідно до наказів відповідача не встановлено порядку компенсації позивачу за роботу у вихідні дні. Правом на надання іншого дня відпочинку за роботу у вихідні дні вказані вище, позивач не скористався. Відсутність заяв позивача про надання іншого дня відпочинку, на думку суду, свідчить про те, що позивач не мав наміру скористатись таким видом компенсації за роботу у вихідні дні, а тому відповідач, на думку суду, зобов`язаний надати позивачу інший вид компенсації за роботу у вихідні дні, а саме грошову компенсацію.

Статтею 72 КЗпП України також встановлено, що оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Згідно із статтею 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

Суд встановив те, що позивачка була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні з 09:00 год до 17:00 год. (8 годин) 06.01.2024 (субота), 27.01.2024 (субота), 03.02.2024 (субота), 10.02.2024 (субота), 24.02.2024 (субота), 02.03.2024 (субота), 09.03.2024 (субота), 16.03.2024 (субота), 23.03.2024 (субота), 30.03.2024 (субота), 13.04.2024 (субота), 20.04.2024(субота), 11.05.2024 (субота), 18.05.2024 (субота), 25.05.2024 (субота), 01.06.2024 (субота), 08.06.2024 (субота), 22.06.2024 (субота), 29.06.2024 (субота), 06.07.2024 (субота), 13.07.2024 (субота), 20.07.2024 (субота), 27.07.2024 (субота), 03.08.2024 (субота), 10.08.2024 (субота), 17.08.2024 (субота), 02.11.2024 (субота), 09.11.2024 (субота), 16.11.2024 (субота), 23.11.2024 (субота), 14.12.2024 (субота), що в загальній кількості становить 31 день та 248 годин відповідно.

Крім того, суд враховує, що робота у вихідні дні провадилася позивачем понад місячну норму робочого часу, отже оплату праці у вихідний день на користь позивача за 248 годин роботи належить здійснювати у подвійному розмірі годинної ставки зверх окладу.

Отже, розглядаючи адміністративний позов в межах вимог та доводів заяв по суті справи, суд вважає, що відповідач, відмовивши позивачу у компенсації за роботу у вихідні дні, діяв протиправно.

Відповідно до рішень ЄСПЛ "Кечко проти України" (заява №63134/00, пункти 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Зокрема, у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява №70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява №14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Враховуючи протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації позивачці за роботу у вихідні дні, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права, є визнання бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за роботу у вихідні дні протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку компенсацію, а саме за 248 годин роботи у вихідні дні у подвійному розмірі.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області щодо не нарахування та не виплати компенсації за роботу у вихідні, неробочі та святкові дні заступнику керівнику апарату Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 відповідно до наказів голови Вінницького міського суду Вінницької області за 2024 рік.

Зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області нарахувати та виплатити заступнику керівнику апарату Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 компенсацію за роботу у вихідні, неробочі та святкові дні, а саме за 31 день ( 248 годин) роботи у вихідні дні відповідно до наказів Вінницького міського суду Вінницької області "Про встановлення робочого дня" №3 від 04.01.2024, №8-а від 25.01.2024, №12-а від 01.02.2024, №13-а від 08.02.2024, №19-а від 22.02.2024, №22-а від 29.02.2024, №23-а від 07.03.2024, №24-а від 14.03.2024, №25-а від 21.03.2024, №26-а від 28.03.2024№30-а від 11.04.2024, №36-а від 17.04.2024, №42-а від 09.05.2024, №43-а від 16.05.2024, № 44-а від 23.05.2024, №46-а від 30.05.2024, №47-а від 06.06.2024, №49-а від 20.06.2024, №50-а від 27.06.2024, №52-а від 04.07.2024, №53-а від 11.07.2024, №54-а від 18.07.2024, №55-а від 25.07.2024, №56-а від 02.08.2024, №57-а від 08.08.2024, №58-а від 15.08.2024, №76-а від 31.10.2024, №78-а від 07.11.2024, №79-а від 14.11.2024, №81-а від 21.11.2024, №89-а від 12.12.2024 в подвійному розмірі .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області (21018, м.Вінниця, вул. Р.Скалецького, буд. 17, )

Суддя Комар Павло Анатолійович