Справа № 640/19140/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/19140/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (далі позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДМС України: М/п «Спеціалізований» про коригування митної вартості товарів № UA 100430/2020/000009/1 від 07.07.2020р.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 15.03.2017 року між компанією «Іce Seafood AS» (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) був укладений Контракт №15/03/17-305, відповідно до умов якого Постачальник постачає даному Покупцю Товар, який вказується в Додатках до даного Контракту (п.1.1. Контракту). У відповідності до п.1.2. Контракту Покупець (ТОВ «Аквафрост») приймає Товар та бере на себе зобов`язання щодо розрахунків з Постачальником.

07.07.2020 року уповноважена Позивачем особа (ТОВ «ЛЕО-ЛОГІСТІК ГРУП») звернулося до митного посту «Спеціалізований» Київської митниці ДМС України (надалі «Відповідач») з електронною митною декларацією (ЕМД) NUA100430/2020/007163 та пакетом документів для митного оформлення товару.

Однак, в оформленні зазначеної електронної митної декларації Відповідачем було відмовлено, в зв`язку із незгодою співробітників Відповідача із заявленою митною вартістю Товару про, що 22.05.2020р. було складено картку відмови №UA100430/2020/00035 та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2020/000003/1. Митну вартість товару Відповідачем було визначено на підставі резервного методу.

В картці відмови у якості причин відмови у прийнятті митної декларації Відповідачем було зазначено наступне: відповідно до вимог ст. 256 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні за наявності обґрунтованих обставин. Згідно ст. 51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Кодексу. В процесі митного оформлення було з`ясовано, що декларантом не були виконані всі вимоги ст. 53 МКУ, чим порушено вимоги ст. 52 та 53 МКУ.

За результатами розгляду, спеціалізованим підрозділом прийнято рішення про визначення митної вартості від 07.07.2020 NUA100430/2020/000009/1. Рішення про відмову у оформленні митної декларації може бути оскаржене у митному органі вищого рівня відповідно до ст. 24, ст. 25 Митного кодексу України або до судових органів.

Представниками Відповідача Позивачу було скориговано вартість імпортованого товару, що в подальшому призвело до надмірної оплати податку на додану вартість, додаткового імпортного збору, що разом складає 93 690,50 грн.

Позивач вважає неправомірними та необґрунтованими зазначені вище дії та рішення посадових осіб Відповідача, пов`язані з відмовою в митному оформленні та випуску товарів за митними деклараціями із зазначенням заявленої декларантом митної вартості, складанням картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення NUA100430/2020/007163 від 07.07.2020 р, та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2020/000009/1. від 07.07.2020р., а також дії Відповідача, пов`язані з прийняттям митної декларації та митним оформленням партії товару - риба морожена: форель (Oncorhynchus mykiss), без голови, патране в первинній упаковці, не солоний, без харчових добавок, без приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей згідно з митною декларацією NUA100430/2020/007163 від 07.07.2020р., що було здійснено за митною вартістю, визначеною митним органом за резервним методом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.09.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про відповідність рішення про коригування митної вартості товарів вимогам чинного законодавства, оскільки причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, є неподання ним всіх запрошених документів, відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Прайс лист виробника від 01.07.2020 б/н, який не містить терміну дії, виданий лише на той товар, який поставляється за інвойсом від 02.07.2020 № 3418, та адресований певному отримувачу.

05.10.2022 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримано з підстав, заявлених у позові, та додатково зазначив, що обґрунтування доводів Відповідача грунтується виключно на тому, що Позивачем в ході митного оформлення товарів за ЕМД №UA100430/2020/007163 наданого митного оформлення не повний пакет документів, а тому не було підтверджено належним чином митну вартість товару заявленого до розмитнення, оскільки не виконані всі вимоги, передбачені контрактом від 15.03.2017року укладеного між компанією «Ice Seafood AS» (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) №15/03/17-305. Начебто п.3.1. контракту передбачено, що покупець (Позивач) відправляє письмову заявку Продавцю на кожну поставку, а продавець повинен надати Покупцю проформу інвойсу. Звертаю увагу суду, що зазначені вище документи були подані Позивачем до митного органу під час розмитнення товару та також надані Відповідачем до відзиву на позовну заяву під №35 (лист-замовлення за вих. №15/03/17-305 від 30.06.2020р.) та під № 9 (інвойс за №3418).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 прийнято адміністративну справу № 640/19140/20 до провадження. Розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі №640/19140/20, а саме: Київської митниці Держмитслужби () на правонаступника - Київську митницю (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А) як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України (далі МК України) від 13.03.2012 №4495-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до ч.1 ст.54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що 15.03.2017 між компанією «Ice Seafood AS» (Норвегія) та ТОВ «Аквафрост» був укладений контракт №15/03/17-305, відповідно до умов якого постачальник постачає даному покупцю товар, який вказується в додатках до даного контракту (п. 1.1. контракту).Відповідно до п.1.2. контракту покупець приймає товар та бере на себе зобов`язання щодо розрахунків з постачальником.

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 02.09.2019 до контракту № 15/03/17-305 від 15.03.2017 п.1.1. контракту викладено у наступній редакції «постачальник зобов`язується передати покупцю товар, вказаний в Інвойсі, що складений на підставі замовлення (заказу) Покупця, а покупець зобов`язується прийняти товари та своєчасно сплатити їх вартість, в строк та на умовах, передбачених Контрактом. Номенклатура, асортимент, кількість та вартість, а також інші необхідні характеристики товару попередньо узгоджені сторонами вказуються в Інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту».

07.07.2020 року уповноваженою особою позивача ТОВ «ЛЕО-ЛОГІСТІК ГРУП» звернулося до митного посту «Спеціалізований» Київської митниці ДМС України з електронною митною декларацією (ЕМД) №UА100430/2020/007163 та пакетом документів для митного оформлення товару.

До митної декларації, як зазначено позивачем, надано наступні документи: Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 3418 від 02.07.2020; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 02.07.2020; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) AR380631712 від 02.07.2020: Книжка МДП (TIR carnet) RX 80669740 від 03.07.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №15/03/17-305 від 15.03.2017; Додаткова угода №2 від 02.09.2019 до контракту №15/03/17-305 від 15.03.2017; Договір про надання послуг митного брокера 206-20/01 від 10.01.2020; рахунок ціни (калькуляція) б/н від 06.07.2020; сертифікати якості товару (якісні посвідчення) від 02.07.2020; експортна декларація країни відправлення № 196257 від 02.07.2020; декларації виробника про походження товару (Declaretion of oridgin) від 02.07.2020; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. органами № 5646560 від 06.07.2020; заявка на купівлю товару від 30.06.2020; прайс-лист від 01.07.2020.

Рішенням про коригування митної вартості товарів UA100430/2020/000009/1 від 07.07.2020 встановлено, що на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі МКУ), п. 44.1 ст. 44 Податкового - кодексу України, за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: наданий на вимогу митного органу контракт укладений 15.03.2017, проте в графі 44 ЕМД зазначено дату контракту 15.03.2020, пунктом 1.1 якого передбачено, що поставка здійснюється відповідно до Додатку до зовнішньоекономічного контракту. Пунктом 3.1 передбачено, що покупець відправляє письмову заявку на кожну поставку, а також продавець відправляє проформу інвойса покупцю. Пунктом 3.3 договору обумовлено, що термін поставки зазначається додатку до контракту. Крім того, в електронному інвойсі та графі 31 ЕМД виробником товару зазначено «SF-364 MARTIN E BIRKNES EFTF AS, 5970 Byrknesoy, NORWAY», що протирічить даним графи 44 ЕМД стосовно прямого контракту, укладеного «Ice Seafood AS, Postboks 33, 5812 Bergen, Norway», стороною якого є виробник задекларованих товарів. Зазначені вимоги зовнішньоекономічного контракту не виконані, документи не зазначені та не подані до митної декларації від 07.07.2020 № UA100430/2020/007163.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Також наявна в митних органах інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Відповідно до частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні відповідно до частини десятої статті 58 МКУ.

Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товару направлено повідомлення декларанту про необхідність надання додаткових документів, а саме запропоновано надати: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів. митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини 6) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Також було повідомлено, що відповідно до частини 6 статті 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом надано Прайс лист виробника від 01.07.2020 б/н, який не містить терміну дії, виданий лише на той товар, який поставляється за інвойсом від 02.07.2020 № 3418, та адресований певному отримувачу. Декларантом не надано всі документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МКУ. Частиною 6 статті 54 МКУ передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 6 статті 54 МКУ вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Обґрунтування застосування методів визначення митної вартості. Основний метод неможливо застосувати оскільки частиною 2 статті 58 МКУ передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 МКУ. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 МКУ. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 МКУ. Метод визначення митної 1з вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 МКУ.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів пропонуємо визначити митну вартість застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МКУ з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Також повідомлено, що митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних товарів. оформлених іншим суб`єктом ЗЕД, а саме: по товару №1 «Форель, без голови, патрана, не в первинній упаковці, не солоний, без харчових добавок, без приправ та інших інгридієнтів. без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалася, без консервантів; розмірний ряд 0,9-1,8кг/шт., 1,8- 2,7кг/шт., 2,7-3, 6кг/шт., країна виробника: NO» за митною декларацією від 29.01.2020 № UA100110/2020/600740 вартість становить 6,8845 дол. США/кг (також наявне рішення про визначення митної вартості від 29.01.2020 № UA100110/2020/000004/4).Відповідно до ч. 5 ст. 55 МКУ проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митного органу.

Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2020 №UA 100430/2020/000009/1, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті....;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.09.2020 у справі №160/9473/19, у якій Верховний Суд зауважив, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що наданий на вимогу митного органу контракт укладений 15.03.2017, проте в графі 44 ЕМД зазначено дату контракту 15.03.2020, пунктом 1.1 якого передбачено, що поставка здійснюється відповідно до Додатку до зовнішньоекономічного контракту. Пунктом 3.1 передбачено, що покупець відправляє письмову заявку на кожну поставку, а також продавець відправляє проформу-інвойса покупцю. Пунктом 3.3 договору обумовлено, що термін поставки зазначається в додатку до контракту. В електронному інвойсі та графі 31 ЕМД виробником товару зазначено «SF-364 MARTIN E BIRKNES EFTF AS, 5970 Byrknesoy, NORWAY», що протирічить даним графи 44 ЕМД стосовно прямого контракту, укладеного «Ice Seafood AS, Postboks 33, 5812 Bergen, Norway», стороною якого є виробник задекларованих товарів.

Вище зазначені вимоги зовнішньоекономічного контракту не виконані, документи не зазначені та не подані до митної декларації від 07.07.2020 № UA100430/2020/007163.

Так, судом встановлено, що відповідно до пункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.03.2017 №15/03/17-305 покупець робить замовлення на чергову поставку в письмовій формі із зазначенням бажаної дати відвантаження товару. Постачальник висилає по факсу або не електронну пошту проформу-інвойс з підтвердженням дати відвантаження. За змістом пункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.03.2017 №15/03/17-305 проформа-інвойс є підтвердженням поставки товару та узгодження дати поставки.

Відповідно до умов контракту №15/03/17-305 від 15.03.20217 вказано, що компанія «Айс Сифуд АС» є постачальником, а не виробником продукції, яка нею поставлялась на адресу Позивача.

Позивач зазначає, що саме по поставці, що проходила в квітні 2020 року вартість партії товару зазначалася в Інвойсі №3263 від 24.04.2020 (відповідна копія зазначеного документа надавалась разом із всім пакетом документів та митною декларацією №UA100430/2020/004703).

Відповідачем було прийнято до митного оформлення заявлені позивачем в митній декларації NUA100430/2020/004703 товари за ціною, вказаною в інвойсі окрім форелі (Oncorhynchus mykiss), саме на яку було збільшено митну вартість.

Відповідно до наявних у позивача документів було заявлено митну вартість товару форелі (Oncorhynchus mykiss) у сумі 4,50 дол. США за 1 кг. по розміру 1,8-2,7 кг та у сумі 4,70 дол. США по розміру 2,7 - 3,6 кг. Співробітники відповідача встановили вартість товару ord1 1,8-2,7 та 2,7-3,6кг/шт.» за МД від 29.01.2020 № UA100110/2020/600740 - 6,8845 дол. США/кг 6.

По поставці, що проводилась в травні 2020 року вартість партії товару зазначалася в Інвойсі № 3301 від 14.05.2020р. (відповідна копія зазначеного документа надавалась разом із всім пакетом документів та митною декларацією №UA100430/2020/005323).

Відповідно до наявних у позивача документів було заявлено митну вартість товару форелі (Oncorhynchus mykiss) у сумі 4.70 дол. США за 1 кг. по розміру 0,9-1,8; у сумі 4,90 дол. США за 1 кг. по розміру 1,8-2,7 кг та у сумі 5,20 дол. США по розміру 2,7 3,6 кг. Співробітники Відповідача встановили вартість - товару ord1 1,8-2,7 та 2,7-3,6кг/шт. за МД від 29.01.2020 № UA100110/2020/600740 - 6,8845 дол. США/кг.

Відповідно до наявних у позивача документів по поставці від 07.07.2020 року було заявлено митну вартість товару форелі (Oncorhynchus mykiss) у сумі 5,70 дол. США за 1 кг. по розміру 0,9- 1,8; у сумі 5,80 дол. США за 1 кг. по розміру 1,8-2,7 кг та у сімі 6,00 дол. США порозміру 2,7 3,6 кг.

Відповідачем було застосовано при всіх митних оформленнях тотожного товару у порівнянні із однією МД від 29.01.2020 № UA100110/2020/600740 та із встановленням вартості товару на всі розмірні рядки 6,8845 дол. США/кг.

Крім того, позивачем разом із ЄМД було надано Експортну декларацію постачальника товару № 196257 від 02.07.2020. У наданих позивачем документах всі числові значення зазначені однаково та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними.

Крім того, суд зазначає, що заявлена позивачем митна вартість, окрім первинних документів щодо постачання товару також підтверджується експертною довідкою Київської регіональної ТПП від 30.04.2020 №Фц-20/337, а також доданою відповідачем до відзиву інформацією про вартість імпортованої продукції на кордоні України станом на 06.07.2020, яка надана Асоціацією Українських імпортерів риби та морепродуктів, навіть у меншому розмірі, ніж та ціна на яку було зазначено позивачем в документах.

З урахування наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано витребував у позивача додаткові документи для підтвердження задекларованої вартості транспортування товару, а саме каталоги, специфікації, прейскуранти (прайслисти) виробника товарів висновки про якісні та вартістні характеристики товару і т.п. Відповідні документи позивачем було надано під час митного оформлення, про що зазначено відповідачем в картці відмови NUA100430/2020/00035, що свідчить про протиправність рішення від 07.07.2020 №UA100430/2020/000009/1.

При вирішенні даної справи, суд також враховує наступне.

У постанові від 27.04.2020 у справі №140/804/19 Верховний Суд вказав, що зі змісту положень розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №160/9473/19 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2020 №UA100430/2020/000009/1, щодо обставин проведення коригування митної вартості та обґрунтування її скоригованого розміру, зазначено « 4 «форель без голови, патрана, без теплової обробки, без харчових домішок, розмірний ряд: ord11,8-2,7 та 2,7-3,6кг/шт.» за МД від 29.01.2020 №UА100110/2020/600740 вартість становить 6,8845 дол. США/кг (також наявне рішення про визначення митної вартості від 29.01.2020 №UA100110/2020/000004/4)».

Тобто, ціна товару на рівні 6,8845 дол. США/кг взята відповідачем із МД від 29.01.2020 №UА100110/2020/600740, визначена митна вартість товару у якій скоригована рішенням про визначення митної вартості від 29.01.2020 №UA100110/2020/000004/4.

Встановлено, що рішення про визначення митної вартості від 29.01.2020 №UA100110/2020/000004/4 оскаржене до суду у справі №320/7221/20.

Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 (набрало законної сили) визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA100110/2020/000004/4 від 29 січня 2020 року.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 07.07.2020 №UA100430/2020/000009/1 не відповідає імперативній вимозі щодо обґрунтованості таких рішень, що свідчить про протиправність та необхідність скасування вказаного рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно матеріалів позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 255 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДМС України: М/п «Спеціалізований» про коригування митної вартості товарів № UA 100430/2020/000009/1 від 07.07.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (, адреса: 68094, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Е) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102, 00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов