Справа № 120/4354/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4354/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

17 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неврахування довідки від 09.02.2022 № 16 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з поданою ним заявою від 23.02.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області врахувати довідку від 09.02.2022 № 16 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з поданою ним заявою від 23.02.2024;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 в пільговому обчисленні періодів військової служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в пільговому обчисленні періодів військової служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, у відповідності до поданої ним заяви від 23.02.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2024 про перерахунок пенсії в частині врахування розміру заробітної плати згідно довідки №16 від 09.02.2022, виданої Державним бюджетним навчальним закладом середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Луганський коледж автосервісу імені А.А. Гизая», та зарахування до його страхового стажу у пільговому обчисленні періодів військової служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці, з урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

За встановлених обставин, коли факт відповідної військової служби підтверджується записами в послужному списку, то період такої служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 підлягає пільговому розрахунку як один рік за один рік шість місяців, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що лист Головного управління, від 23.02.2024 за № 2728-2728/-02/8- 0200/24 який оскаржується позивачем, не є рішенням в розумінні ч.5 ст.45 Закону №1058, а носить інформаційний характер.

Головним управління рішення, щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії не виносилось. Позивачем жодного рішення про відмову до позовної заяви не долучалось.

При цьому вказано, що відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії заробітної плати за період роботи з серпня 1997 по червень 2000 року у Державному бюджетному навчальному закладі середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Луганський коледж автосервісу імені А. А. Гизая» згідно довідки №16 від 09.02.2022, оскільки надана довідка видана на не підконтрольній території Луганською Народною Республікою.

Усі документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 1 грудня 2014 року, вважаються недійсним та не мають юридичної сили.

З огляду на вищевикладене, довідка №16 від 09.02.2022 не може бути прийнята та вказана в ній інформація не може бути врахованою в розрахунок пенсії.

Також вказано, що зарахування до стажу періоду проходження військової служби в районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності, при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058, чинним законодавством не передбачено.

Підстави для зарахування в пільговому обчисленні періодів військової служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 при призначенні пенсії за віком були відсутні.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що судом першої інстанції досліджено зміст поданої позивачем заяви і вказано, що остання є заявою про призначення пенсії, тобто її зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника.

Також вказано, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпеченння та сприяє реалізації такого конституційного права.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 20.11.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену й обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» далі по тексту - Закон № 1058).

23.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки про заробітну плату №16 від 09.02.2022 року, а саме врахувати розмір його заробітної плати за період з вересня 1997 року по червень 2000 року, а також перерахувати його страховий стаж в пільговому обчисленні за період з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990.

Листом відповідача від 23.02.2024 № 2728-2728/Б-02/8-0200/24 в задоволенні вказаної заяви відмовлено. В обґрунтування відмови відповідач зазначає про те, що відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії заробітної плати за період роботи з серпня 1997 року по червень 2000 року у Державному бюджетному навчальному закладі середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Луганський коледж автосервісу імені А.А. Гизая» згідно з довідкою № 16 від 09.02.2022 року, оскільки довідка видана на непідконтрольній території Луганською Народною Республікою. Враховуючи те, що усі документи, видані на непідконтрольній Україні території починаючи з 1 грудня 2014 року, вважаються недійсними та такими, що не мають юридичної сили, а тому надана довідка не може бути прийнята та вказана в ній інформація не може бути врахованою в розрахунок пенсії.

Крім того, відповідач з посиланням на відповідні положення законодавства прийшов до висновку, що зарахування до стажу періодів військової служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з урахуванням кратності при визначенні пенсії за віком чинним законодавством не передбачено, а тому підстави для зарахування в пільговому обчисленні відповідних періодів при призначенні пенсії за віком відсутні.

Позивач, не погоджується із такою відмовою пенсійного органу, тому звернувся з даним позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до частин 2, 4, 5 статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38,частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Особливості подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені однойменним Порядком, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Таким чином, аналіз наведених приписів дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України, який за наслідком розгляду заяви приймає відповідне мотивоване рішення.

Відповідно абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України № 1058-ІV - для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Згідно матеріалів справи позивач при подачі заяви про перерахунок пенсії просив при обчисленні пенсії врахувати розмір заробітної плати за період з вересня 1997 року по червень 2000 року, який відображено у довідці про заробітну плату, виданій Державним бюджетним навчальним закладом середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Луганський коледж автосервісу імені А.А. Гизая» №16 від 09.02.2022.

Відповідачем не взято до уваги вищевказану довідку про заробітну плату позивача, оскільки вона видана підприємством, яке розташоване на тимчасово окупованій території.

Разом з тим судом першої інстанції правильно враховано, що Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону № 1207-VII тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Статтею 18 Закону № 1207-VII встановлено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно зі статтею 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Проте, в даному випадку неврахування довідки, що видана Державним бюджетним навчальним закладом середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Луганський коледж автосервісу імені А.А. Гизая» №16 від 09.02.2022, при обчисленні розміру пенсії позивача порушує його конституційне право на соціальний захист, передбачений статтею 46 Конституції України.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано законами України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач набув трудовий стаж зокрема у період з серпня 1997 року по 31 грудня 2002 року, тобто в період, коли населений пункт, на території якого державне підприємство здійснювало господарську діяльність, перебував під контролем Української влади, і таке підприємство було утворено відповідно до законодавства України.

Первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Судом першої інстанції правильно враховано, що позивач перебуває в такому становищі, коли для підтвердження свого права на належне пенсійне забезпечення він не має жодних інших варіантів, аніж отримати довідку на тимчасово окупованій території задля підтвердження наявного в нього права на пенсійне забезпечення.

Окрім того, щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані намібійські винятки, згідно з якими документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року зазначено що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини у справах Кіпр проти Туреччини (Cyprus V. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

Європейський суд констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96).

Отже, зі змісту цього рішення слідує, що визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою] (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 у справі № 711/10426/16-а, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

Таким чином, в даному випадку у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської та Донецької областей відмова відповідача у реалізації права позивача на встановлення розміру пенсії на підставі довідки про заробітну плату з підстави знаходження підприємства, яке видало документи на підтвердження заробітної плати, на тимчасово непідконтрольній Українській владі території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

За наведених обставин відповідачем протиправно відмовлено у врахуванні відповідної довідки для перерахунку пенсії позивача з посиланням на її недійсність, а тому такі дії відповідача слід визнати протиправними.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволенню підлягає також і похідна від основної вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, врахувавши при цьому довідку про отриману позивачем заробітну плату, яка видана Державним бюджетним навчальним закладом середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Луганський коледж автосервісу імені А.А. Гизая» №16 від 09.02.2022, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум.

Щодо відмови відповідача в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 в пільговому обчисленні періодів його військової служби у районах Крайної Півночі, суд зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано, зокрема, Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №590 (далі - Постанова №590), за змістом пункту 6 якої передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

У свою чергу постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року №986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей (далі -Положення), відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

В підпункті «д» пункту 55 цього Положення зазначалось, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах: один місяць за півтора місяці служби в Джамбульському районі Алма-Атинської області, Красногірському районі Джамбульської області Казахської РСР, Ак-Суйському та Джеті-Огузському районах Іссик-Кульської області, високогірних місцевостях СРСР.

Як вбачається зі змісту послужного списку позивача, за період з 19.08.1985 по 29.11.1989 він проходив службу в високогірній місцевості у м. Рибаче, Іссик-Кульської області, а тому, він має право на пільгове обчислення вислуги років на пенсію на пільгових умовах відповідно до вказаної постанови Ради Міністрів СРСР від 21.05.1984 №482 "Про деякі пільги військовослужбовцям СРСР" (один місяць за півтора).

Крім того, в пункті 13 послужного списку позивача також передбачено, що «вказаний період військової служби підлягає зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах - один місяць служби за півтори місяці».

Також у відповідності до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 28.03.1990 № 480 і наказу МО СРСР № 082 від 13.04.1990 з 04.06.1990 по 20.11.1990 позивач виконував службові обов`язки по охороні громадського порядку за надзвичайних обставин, пов`язаних з масовими антигромадськими проявами.

А тому, враховуючи положення постанов Ради Міністрів СРСР від 25.09.1989 № 795-173 та від 09.02.1990 № 138-22 вказаний період служби також підлягає зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі Постанова №393).

Відповідно до цього Порядку до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац 9 пункту 1 Постанови №393).

Також, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", перегляду не підлягає (пункт 5 Постанови №393).

За встановлених обставин, коли факт відповідної військової служби підтверджується записами в послужному списку, то період такої служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 підлягає пільговому розрахунку як один рік за один рік шість місяців, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2024 про перерахунок пенсії в частині врахування розміру заробітної плати згідно довідки №16 від 09.02.2022, виданої Державним бюджетним навчальним закладом середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Луганський коледж автосервісу імені А.А. Гизая», та зарахування до його страхового стажу у пільговому обчисленні періодів військової служби з 19.08.1985 по 29.11.1989 та з 04.06.1990 по 20.11.1990 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці, враховуючи висновки суду, зроблені в цьому рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.