Справа № 160/32172/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-3: Державної судова адміністрація України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача-1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Державної судової адміністрації України, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням зміненого позову та заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування і виплати судді Широківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв`язку з відставкою, розрахованої із застосуванням встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня» в розмірі 2102,00 гривні, а не із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений станом на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 за № 3460-ІХ у розмірі 3028,00 гривень;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою, яка складається з трьох місячних суддівських винагород, розрахованих з базового посадового окладу та доплати за вислугу років, із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, який встановлений станом на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 за №3460-ІХ, врахувавши при цьому вже виплачені суми;
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу видати Довідку про розмір складових суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, встановленою Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, з урахуванням: посадовий оклад з встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та доплати за вислугу років 50%, а саме: про суддівську винагороду станом на 1 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 за № 3460-ІХ на 1 січня 2024 року - 3028 грн.;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області видати позивачу Довідку про розмір складових суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, встановленою Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, з урахуванням: посадовий оклад з встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та доплати за вислугу років 50%, а саме: про суддівську винагороду станом на 1 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460- ІХ на 1 січня 2024 року - 3028 грн.;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», збільшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача на 2 %, починаючи з 01.08.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, три роки відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і трирічного стажу роботи у сфері права, згідно з Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області 31.07.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з часу його призначення 01.08.2024, встановивши його у розмірі 52 відсотки суддівської винагороди судді, та здійснити виплату довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням проведених платежів;
- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплату компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року і на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2684 грн (за 2023 рік) та 3028 грн (за 2024 рік) відповідно;
- визнати протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисливши і нарахувавши її відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши при обчисленні розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 2684 грн. (за 2023 рік) та в сумі 3028 грн. (за 2024 рік), з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовної заяви зазначено про протиправність відмови позивачу у видачі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 гривень та відмови у перерахунку і виплаті вихідної допомоги, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 гривень, з урахуванням виплачених сум.
Звернуто увагу на те, що відповідач 1 використав для нарахування компенсації за невикористану позивачем відпустку (за період 2023- 2024 роки), виходячи не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2684,00 гривень, на 01 січня 2024 року 3028 грн, а з 2102,00 грн, що призвело до зменшення суми виплат.
Позивач вважає, що розмір суддівської винагороди визначається виключно законом про судоустрій і відповідним законом передбачено, що для цілей обчислення посадового окладу судді застосуванню підлягає прожитковий мінімум для працездатних осіб (з 01 січня 2024 року), розмір якого, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» - 3028 грн.
Також, в обґрунтування позову, позивачем було зауважено, що відповідач 2, отримавши розрахунок стажу позивача, неправомірно виключив зі стажу роботи на посаді судді час перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3 років (3 роки), трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та проігнорував право позивача на збільшення на 2 % грошового утримання позивача (позивач має стаж роботи на посаді судді - 21 рік).
Задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребовано від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області у вигляді належним чином засвідчених копій:
- довідку у вигляді таблиці, в якій зазначити детальний розрахунок (із зазначенням прожиткового мінімуму, який покладений в основу обрахунку середньої «зарплати» позивача) суми компенсації невикористаної позивачем відпустки, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 07.08.2024 за №Б-с-1077;
17.12.2024 року відповідачем 1 подано до суду відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Разом з тим, у частині третій цієї статті визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ, прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня - 2102 гривні.
В Законі №3460-ІХ законодавцем конкретизовано перелік працездатних осіб та встановлено окремі розміри прожиткового мінімуму для суддів, прокурорів окружної прокуратури та працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що у спірному випадку (для суддів) не суперечить Конституції України та Закону № 1402-VIII.
Аналіз такого правового регулювання дає підстави для висновку про те, що законодавець чітко передбачив, що для визначення посадових окладів усіх суддів застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, установлений на 01 січня відповідного календарного року.
При цьому, порівняльний аналіз змісту норм пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII та статті 7 Закону №3460-ІХ (в частині встановлення розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді) дає підстави для висновку, що норму пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII та норму Закону №3460-ІХ (у вказаній частині) викладено в різному формулюванні, але при однаковому розумінні розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, тобто за обома цими нормами базовий розмір посадового окладу судді визначається з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений станом на 01 січня 2024 року.
Таким чином, наявність в статті 7 Закону №3460-ІХ формулювання «який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» лише вказує на випадок застосування такого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року, в контексті якого вжито це формулювання.
Відповідно до статі 116 Бюджетного Кодексу України, здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч Бюджетного Кодексу України чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Зазначив, що розпорядник бюджетних коштів має право здійснювати відповідні видатки, у тому числі, пов`язані з виплатою заробітної плати, виключно в межах бюджетних асигнувань.
Отже, Територіальне управління здійснює всі нарахування і виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом.
Зауважив, що фінансування за КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» у 2024 році, здійснюється відповідно до затвердженого Державною судовою адміністрацією України кошторису та плану асигнувань на 2024 рік.
Кошторисом ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на 2024 рік, затвердженим ДСА України, видатки на оплату праці, у т.ч. суддівської винагороди, передбачені, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2102,00 грн, з урахуванням ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Таким чином, Територіальне управління, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2024 рік).
Відповідно ст. ч.1143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.
З урахування вищенаведеного, Територіальне управління з 01 січня 2024 року не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України про «Державний бюджет України на 2024 рік», відповідно, і вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою, з такого ж розрахунку.
Також, відповідач зауважив, що ТУ ДСА України в Дніпропетровській області не має правових підстав для обчислення вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою з іншого розрахунку, ніж 2102 гривень, оскільки саме цей розрахунок складає базовий розмір посадового окладу судді з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Також, Територіальне управління, не наділене правом самостійно, без правого врегулювання збільшувати видатки з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача у вищому розмірі, ніж це передбачено законодавством України.
Окремо зазначив, що видати позивачу довідку про суддівську винагороду із розрахунку базового розміру посадового окладу судді з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного року, що її передбачено ч. 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не має можливості, оскільки суддівська винагорода працюючим суддям із зазначеного розміру не нараховується.
Отже, відповідач вважає, що Територіальне управління діяло правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Відповідачі 2, 3 заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не надали, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлялися належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі в електронний кабінет відповідачів.
Третя особа будь-яких пояснень та доказів до суду не надала.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» № 559/2006 від 21.06.2006 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Широківського районного суду Дніпропетровської області строком на 05 років.
Наказом голови Широківського районного суду Дніпропетровської області№ 7-К від 22.06.2006 позивача переведено на посаду судді вказаного суду.
Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» № 3619-VI від 07.07.2011 позивача призначено на посаду судді Широківського районного суду Дніпропетровської області безстроково.
Наказом голови Широківського районного суду Дніпропетровської області№ 14-К від 03.08.2011 позивач приступив до виконання обов`язків судді, якого обрано безстроково з 07.07.2011.
Наказом голови Широківського районного суду Дніпропетровської області № 3-К від 19.02.2015 прізвище позивача змінене на « ОСОБА_2 ».
Наказом голови Широківського районного суду Дніпропетровської області № 60-К від 07.09.2021 прізвище позивача змінене на « ОСОБА_3 ».
Рішенням Вищої ради правосуддя № 2315/0/15-24 від 25.07.2024 позивача звільнено у відставку.

Наказом в.о.голови Широківського районного суду Дніпропетровської області № 22-К від 31.07.2024 позивача відраховано зі штату суду, наказано виплатити вихідну допомогу в розмір трьох місячних суддівських винагород.

Згідно з довідкою відповідача 1 від 07.08.2024, позивачу було виплачено вихідну допомогу.

Позивачу надано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-1083 від 09.08.2024.

Також, як вбачається з матеріалів справи, Рішеннями у справах № 160/13103/24 (набрало законну силу 03.09.2024, ухвала ТААС від 03.09.2024 про повернення апеляційної скарги надійшла до АСДС 03.09.2024) № 160/23637/24 (апеляційна скарга відповідача 1 залишена без руху), відповідач 1 був зобов`язаний:

- провести позивачу нарахування та виплату суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 липня 2024 року, відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 гривень, з урахуванням виплачених сум.

23.09.2024 року позивач звернулась до ТУ ДСА в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила видати їй Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду, визначеного на підставі частини 2 ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абз. 4 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.; добровільно виконати рішення суду від 18.07.2024 у справі №160/13103/24; надати детальний розрахунок кожної суми, нарахованої за рішенням суду від 18.07.2024 року у справі №160/13103/24.

Листом від 27.09.2024 за № 4938/24 відповідач 1 повідомив позивача, зокрема, про те, що у зв`язку з чисельним зверненням позивачів про виконання судових рішень, Територіальне управління звернулося до Державної судової адміністрації України для вирішення питання щодо виділення коштів на бюджетну програму КПКВ 0501150 для забезпечення виконання судових рішень та подальшої реалізації механізму виконання рішень.

Також повідомив, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області у 2024 році при розрахунку суддівської винагороди суддям місцевих загальних судів Дніпропетровській області виходить з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2024 року, у розмірі 2102 грн. відповідно до положень законодавчого регулювання. За наявності в спеціальному законі (який встановлює конкретні розміри прожиткового мінімуму на 1 січня календарного року) спеціальної норми щодо розміру прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді, територіальне управління не має правових підстав для надання довідки для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з іншого розрахунку, ніж 2102 гривень, оскільки саме цей розрахунок складає базовий розмір посадового окладу судді з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

17.11.2024 року позивач звернулась до ТУ ДСА в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила перерахувати вихідну допомогу судді ОСОБА_4 у зв`язку з відставкою, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 гривень, та виплатити недоплачену суму; надати детальний розрахунок: вихідної допомоги судді Шевченко О. та кожної суми, нарахованої за рішенням суду від 18 липня 2024 року у справі № 160/13103/24.

Листом № 6023/24 від 25.11.2024 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області повідомило позивача, зокрема, про те, що виконання рішення в частині здійснення виплат по справі № 160/13103/24 залишено на контролі, при надходженні бюджетного фінансування питання буде невідкладно розглянуто.

Також, як вбачається з матеріалів справи, що 23.09.2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій зазначила, що стаж її роботи на посаді судді становить 21 рік 01 місяць 10 днів з урахуванням: стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена та надає право для призначення на посаду судді, як це передбачено ч.2 ст.137 Закону «Про судоустрій і статус суддів», та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розмір її довічного грошового утримання судді у відставці має складати: 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та 02 % грошового утримання судді (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді - ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року складає 3028 грн. В заяві також зазначила, що в рішенні № 19 від 02.09.2024 помилково зазначено, що стаж роботи позивача на посаді судді складає лише 15 років 05 місяців 11 місяців та не враховано, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року складає 3028 гривень.

В заяві від 23.09.2024 позивач просила перерахувати розмір її довічного грошового утримання з урахуванням зазначеного.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 22.10.2024 року №57394-41612/Ш-01/8-0400/24 повідомило позивача про те, що: «По заяві від 20.08.2024 Вам призначено довічне грошове утримання відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон № 1402) з 01.08.2024.

Згідно пункту 3 статті 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За документами пенсійної справи, Ваш загальний страховий стаж зарахований по 31.03.2024 становить 23 роки 10 місяців 4 дні, в тому числі стаж роботи на посаді судді 15 років 5 місяців 11 днів (з 21.06.2006 по 31.07.2024).

Розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01.08.2024, визначеного на підставі довідки від 09.08.2024 № Б-с-1083, складає 47295,0 грн (47295,0 грн - основний розмір пенсії від середнього заробітку (94590,0 грн х 50%)).

Іншого законодавством не передбачено.

Дата виплати довічного грошового утримання 16 число щомісяця.».

Також, як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2024 року позивач звернулась із заявою до відповідача 1, в якій просила: «..Надати детальний розрахунок (зазначити всі складові та посадовий оклад, який покладений в основу розрахунку): вихідної допомоги судді Шевченко О., а також одноразового доходу в сумі 456 425,65 гри, згідно довідки, доданої до цієї заяви (в т.ч. компенсації за невикористану відпустку); перерахувати та виплатити компенсації за невикористану відпустку, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 гривень, з урахуванням виплачених сум (якщо це не було виконано).».

Як зазначила позивач, на заяву позивача від 11.12.2024 щодо перерахунку всіх сум, які були нараховані та виплачені, згідно з довідкою відповідача 1 про доходи позивача від 07.08.2024 за № Б-с-1077, в т.ч. грошової компенсації невикористаної відпустки, відповідач 1 перерахунків не виконав, детальний розрахунок цієї компенсації не надав.

Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Положеннями статтею 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Статтею 135 Закону №1402-VIII закріплено:

Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить: 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону №1402-VI, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 142 Закону №1402-VI, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, розмір отримуваного суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.4 Закону №1402-VIII, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Також, статтею 143 Закону №1402-VIII встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою. У разі якщо суддя, відставка якого була припинена у зв`язку з повторним призначенням на посаду, знову подасть заяву про відставку, виплата вихідної допомоги не здійснюється.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX що у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589,00 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272,00 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833,00 гривні; працездатних осіб - 2684,00 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102,00 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600,00 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2093,00 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 3028,00 грн.

Крім того, у ст. 7 вказаних законів встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102,00 грн.

Таким чином, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», разом із встановленням на 01 січня відповідного року, прожитковий мінімум для працездатних осіб застосовано окремий вид прожиткового мінімуму «для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем 1, позивачу вихідну допомогу обчислено із урахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн., а не із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024, тобто 3028,00 грн.

Суд зазначає, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного року на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.), на підставі Законів про держбюджет України на відповідний рік є неправомірним.

Суд вважає обґрунтованими такі доводи позивача, оскільки виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Даний висновок узгоджується із змінами до Конституції України, внесеними Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон №1401-VIII), що набрали чинності з 30.09.2016.

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, а саме: «Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій».

Таким чином, Конституція України, у редакції Закону №1401-VIII, вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій. З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Крім того, суд зазначає, що такого виду прожиткового мінімуму, як «для визначення базового розміру посадового окладу судді» не передбачено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV. Вказаним Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Відповідні Закони України «Про Державний бюджет України» не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом, яким є Закон №1402-VIII, гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема в рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, а також від 04.12.2018 №11-р/2018.

Водночас, зміст ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України та частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Оскільки, Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, то вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися або змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, 22.06.2023 року у справі №400/4904/21, від 12.07.2023 у справі № 140/5481/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21 та від 13.09.2023 у справі № 240/44080/21.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивач, відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII, має право на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2024 становить 3 028,00 грн.

Пунктом 2 розділу IІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок №3-1), передбачено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі - довідка про суддівську винагороду) видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді.

Форма довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці передбачена Додатком 2 до Порядку № 3-1.

Згідно з додатком 2 до Порядку №3-1, довідка має містити розмір винагороди діючого судді за відповідною посадою, який складається з: посадового окладу, доплати за вислугу років, доплати за науковий ступінь, доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, щомісячної доплати відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, відповідач 1, як розпорядник бюджетних коштів, видає довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, згідно з Додатком 2 до Порядку № 3-1.

Зважаючи на викладене, відповідач неправомірно відмовив позивачу у видачі довідки про розмір складових суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з Додатком 2 до Порядку № 3-1 .

Також, суд зазначає, що Рада суддів України неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження "автоматичного" перерахунку та внесення змін до Порядку №3-1, зокрема, у рішеннях від 01.03.2019 №12, від 09.04.2021 №7.

Отже, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

Аналогічний правий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27.10.2022 у справі №640/10564/21, від 12.09.2023 у справі №540/7777/21, від 28.11.2023 у справі №640/16655/21.

З матеріалів справи встановлено, та не спростовано відповідачем 1, що з 01.08.2024 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке виплачується позивачу територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем обліку, обчислюється з розміру суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області № Б-с-1083 від 09.08.2024, у якій зазначено посадови оклад і доплату за вислугу років, виходячи не з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028,00 гривень, а з базового розміру посадового окладу судді, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривні, що, в свою чергу, призвело до зменшення позивачу розміру довічного грошового утримання.

Таким чином, позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 (2684,00 грн.) та на 01.01.2024 (3028,00 грн.).

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що визначення окремих складових, які повинні ураховуватися при обчисленні розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки відповідна дискреція у останнього відсутня, про що свідчить зміст ч. 3 ст. 142 та ст.135 Закону № 1402-VIII.

Пунктом 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (надалі - Порядок №3-1), передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини другої статті 27 Закону України Про Конституційний Суд України органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду.

У силу пунктів 7, 8, 9 Порядку №3-1 документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

У ході судового розгляду судом встановлено, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням роботи на посаді судді, який становить 21 рік 01 місяць 10 днів з урахуванням стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 у розмірі 2038 грн. та з урахуванням права позивача на збільшення на 2 % грошового утримання позивача.

За результатами розгляду зазначеної заяви відповідач 2 відмовив позивачу у перерахунку розміру довічного грошового утримання у рішенні від 22.10.2024 №57394-41612/Ш-01/8-0400/24.

Суд враховує, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді.

Згідно з ст. 181 КЗпП, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

З матеріалів справи, а саме, Рішення Вищої ради правосуддя від 15.07.2024 та Розрахунком стажу судді від 31.07.2024 вбачається, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку, становить 21 рік 1 місяць 4 дні.

Під час судового розгляду справи відповідачем 2 не доведено правомірність виключення зі стажу роботи на посаді судді час перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3 років (3 роки), трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та проігноровано право позивача на збільшення на 2 % грошового утримання позивача (стаж роботи на посаді судді - 21 рік).

При цьому, суд зазначає, що права позивача порушені вказаним рішенням відповідача 2 від 22.10.2024 №57394-41612/Ш-01/8-0400/24, а не діями щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», збільшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача на 2 %, починаючи з 01.08.2024.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.10.2024 року №57394-41612/Ш-01/8-0400/24 прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому, вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, три роки відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і трирічного стажу роботи у сфері права, згідно з Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області 31.07.2024, та для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з часу його призначення 01.08.2024, встановивши його у розмірі 52 відсотки суддівської винагороди судді, та здійснити виплату довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням проведених платежів.

Щодо позовних вимог в частині визнання бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплату компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 протиправною; зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року і на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2684 грн. (за 2023 рік) та 3028 грн. (за 2024 рік) відповідно; визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.; зобов`язання відповідача 1 провести перерахунок та виплату компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисливши і нарахувавши її відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши при обчисленні розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 2684 гривень (за 2023 рік) та в сумі 3028 грн. (за 2024 рік), з урахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 148 Закону №1402-VIII, Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів.

Відповідно до статті 149 Закону №1402-VIII, суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

В силу частини першої та другої статті 22 Бюджетного кодексу України, за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

ДСА України є головним розпорядником бюджетних коштів.

Пунктами 2 та 4 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 №141/0/15-19, Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Державна судова адміністрація України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів (пункт 2 Положення).

Зважаючи на наведені положення статей 148, 149 Закону №1402-VIII у зіставленні з положеннями частин першою, другою та п`ятою статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного Кодексу України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Тобто, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі на відповідній рік.

Відтак, невиплата позивачу компенсації за невикористану відпустку в повному обсязі пов`язана з бездіяльністю ДСА України, як головного розпорядника бюджетних коштів.

Враховуючи відсутність відзиву на позов від ДСУ України (відповідач 3), останнім зворотного не надано.

Із врахуванням статусу ДСА України, як головного розпорядника бюджетних коштів та учасника бюджетного процесу, у питаннях фінансування судової системи Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 (справа №280/788/19) дійшов висновку про правильність рішення судів у спорі щодо розміру суддівської винагороди, яким зобов`язано ДСА України здійснити фінансування розпорядника коштів нижчого рівня з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого для виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді недоотриманих сум суддівської винагороди.

З урахуванням цього, а також предмету позову та встановлених у цій справі обставин, суд вважає, що для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав позивача слід визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплату компенсації за невикористану позивачем відпустку за період з 01.01.2023 по 31.07.2024.

Як наслідок, похідні від них вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, необхідні для відновлення порушених прав позивача підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання ДСА України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати компенсації за невикористану позивачем відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року і на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2684 грн. (за 2023 рік) та 3028 грн. (за 2024 рік) відповідно.

Також, враховуючи не надання відповідачем 1 суду доказів, які були витребувані ухвалою суду від 06.01.2024 року, а саме, довідки у вигляді таблиці, в якій зазначити детальний розрахунок (із зазначенням прожиткового мінімуму, який покладений в основу обрахунку середньої «зарплати» позивача) суми компенсації невикористаної позивачем відпустки, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 07.08.2024 за №Б-с-1077, та довідки у вигляді таблиці, в якій зазначити детальний розрахунок (із зазначенням прожиткового мінімуму, який покладений в основу обрахунку середньої «зарплати» позивача) суми компенсації невикористаної позивачем відпустки, згідно прожиткових мінімумів і доходів позивача, які Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області повинне було привести у відповідність, згідно з рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справах № 160/13103/24 від 18.07.2024 та № 160/23637/24 від 25.10.2024, які набрали законної сили, суд, враховуючи факт не доведення відповідачем 1 правомірності дій щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану позивачем відпустку за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн., дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану позивачем відпустку за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн., та про зобов`язання відповідача 1 провести перерахунок та виплату компенсації за невикористану позивачем відпустку за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисливши і нарахувавши її відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши при обчисленні розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 2684 грн. (за 2023 рік) та в сумі 3028 грн. (за 2024 рік), з урахуванням виплачених сум.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-3: Державної судова адміністрація України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування і виплати судді Широківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв`язку з відставкою, розрахованої із застосуванням встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня» в розмірі 2102,00 гривні, а не із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений станом на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 за № 3460-ІХ у розмірі 3028,00 гривень.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою, яка складається з трьох місячних суддівських винагород, розрахованих з базового посадового окладу та доплати за вислугу років, із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн., який встановлений станом на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 за №3460-ІХ, врахувавши при цьому вже виплачені суми.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 видати Довідку про розмір складових суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, встановленою Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, з урахуванням: посадовий оклад з встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та доплати за вислугу років 50%, а саме: про суддівську винагороду станом на 1 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 за № 3460-ІХ на 1 січня 2024 року - 3028 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 Довідку про розмір складових суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, встановленою Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, з урахуванням: посадовий оклад з встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та доплати за вислугу років 50%, а саме: про суддівську винагороду станом на 1 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460- ІХ на 1 січня 2024 року - 3028 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.10.2024 року №57394-41612/Ш-01/8-0400/24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, три роки відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і трирічного стажу роботи у сфері права, згідно з Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області 31.07.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з часу його призначення 01.08.2024, встановивши його у розмірі 52 відсотки суддівської винагороди судді, та здійснити виплату довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням проведених платежів.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплату компенсації за невикористану ОСОБА_1 відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати компенсації за невикористану ОСОБА_1 відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року і на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2684 грн. (за 2023 рік) та 3028 грн. (за 2024 рік), відповідно.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату компенсації за невикористану ОСОБА_1 відпустку, за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, обчисливши і нарахувавши її відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши при обчисленні розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в сумі 2684 грн. (за 2023 рік) та в сумі 3028 грн. (за 2024 рік), з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник