Справа № 524/1645/25
Суддя: Мельник Н. П.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/1645/25
Провадження №2-а/524/37/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача (адвоката) Шаповал М.С.,

представника Батальойона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області, третьої особи Департамента патрульної поліції Національної поліції України Вареника Ю.В.,

розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Батальойона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області, Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

До Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Батальойона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП.

Управлінням патрульної поліції батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці в Полтавській області постановою серії ЕНА № 4000369 від 04.02.2025 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за частиною 2 ст. 122 КУпАП. Вважає постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту постанови, 04.02.2025 о 04:23:00 в м. Кременчуці на вул. Бетонній, 118, керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив вимоги пункт 9.2.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).

Вважає себе невинуватим, оскільки не здійснював поворот ліворуч, а рухався на ділянці дороги із розміщеними на ній попереджувальними дорожніми знаками, які вказують напрямок повороту дороги, без подачі сигналу світловим покажчиком. ПДР не містять правил, згідно яких при зміні напрямку руху дороги потрібно подавати сигнал світловим покажчиком повороту.

17.02.2025 ухвалою судді відкрите провадження по справі. Залучено до участі по справі в якості третьої особи Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

26.02.2025 у судове засідання з`явились позивач та його представник. Представники відповідача та третьої особи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи.

За клопотанням представника позивача у судовому засіданні оголошено перерву для надання фотодоказів, які надані суду 04.03.2025 разом із клопотанням про їх долученням до матеріалів справи.

27.02.2025 від представника відповідача Батальйона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 04.02.2025 о 04:23:00 в м. Кременчуці на вул. Бетонній, 118, керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив вимоги пункт 9.2.б ПДР, згідно якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: ( а) перед початком руху і зупинкою; ( б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

05.03.2025 у судовому засіданні заслухано позивача Рябченка С.С., представника позивача (адвоката) Шаповал М.С., представника Батальойона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області та третьої особи Департамента патрульної поліції Національної поліції України Вареника Ю.В.

За клопотанням представника позивача у судовому засіданні оголошено перерву для ознайомлення із записом на диску, долученим представником відповідача до відзиву.

11.03.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначають про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 КУпАП.

12.03.2025 у судовому засіданні представник відповідача Вареник Ю.В. заявив клопотання про заміну неналежного відповідача по справі на Департамент патрульної поліції Національної поліції України як суб`єкта владних повноважень.

Позивач та його представник не заперечували щодо долучення по справі в якості співвідповідача третьої особи Департамента патрульної поліції Національної поліції України. Адвокат позивача зазначила, що права третьої особи у разі не прийняття рішення судом щодо заміни неналежного відповідача по справі ніяким чином не вплинуть на права та інтереси Департамента патрульної поліції.

12.03.2025 ухвалою суду постановлено залучити до участі по справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України, розгляд справи здійснити спочатку, призначивши судове засідання по справі на 08 год 18.03.2025 з викликом сторін.

14.03.2025 від представника відповідача Департамента патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив на позов, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову з підстав аналогічних, що викладені у відзиві, поданому 27.02.2025 представником відповідача Батальйона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області.

17.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до справи доказів направлення позову з додатками для Департамента патрульної поліції Національної поліції України.

17.03.2025 розгляд справи здійснено спочатку на підставі частини 6 ст. 48 КАС України після залучення другого відповідача.

У судовому засідання позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Позивач наголосив, що 04.02.2025 о 04:23:00 в м. Кременчуці, керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , він рухався по дорозі, не здійснюючи напрямку свого руху, не здійснюючи поворот ліворуч, як про це зазначено у оскаржуваній постанові, а пересувався транспортним засобом безпосередньо по напрямку руху дороги, тому у нього не виникло відповідного обов`язку подавати сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, вимоги пункт 9.2.б ПДР ним не порушені.

Частинами 1, 5, 6 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Відповідно до ст. ст. 8, 9, 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовом, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Водночас, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (частина 1 ст.78 КАС України).

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази по справі.

Заслухавши позивача, його представника, представника відповідачів, з`ясувавши усі обставини по справі, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом установлено, що позивач, звертаючись із позовом до суду, оскаржує постанову, постановлену 04.02.2025 поліцейським 1-го взводу 1 роти Батальойона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 2, 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами 2, 3 цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Ст.ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23, пунктом 1 частини 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР України.

Ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пунктами 1.3, 1.9 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 9.2.б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні ст. ст. 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно пункту 9 частини 1 ст. 31, пункту 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР України.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано диск із відеозаписами, дослідивши які, суд зазначає, що на ньому зафіксовано подію, відповідно до якої відбувся розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення постанови.

Так, пунктом 10.4 ПДР передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Отже, суд зазначає, що позивач, рухаючись по дорозі на вул. Вадима Пугачова у м. Кременчуці, не змінював напрямку руху по автомобільній дорозі на вул. Бетонній, рух по якій визначено дорожніми знаками 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч» та 1.4.4 «Напрямок повороту», які визначають зміну напрямку дороги, рух по якій можливий лише в одному напрямку.

Заїзд прямо та поворот праворуч, не відносяться до частини дороги по якій рухався позивач, не є перехрестям, приляганням або розгалуження доріг на одному рівні у розумінні ПДР України, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Під час складання постанови про притягнення позивача до відповідальності працівниками патрульної поліції помилково притягнуто останнього до відповідальності, не встановивши зазначені обставини по справі. Не здійснено розрізнення перехрестя і виїзду з прилеглої території, не проаналізовано дорожні знаки, встановлені на зазначеній ділянці дороги, які визначають виключно зміну напрямку дороги, рух по якій можливий у цьому випадку лише в одному напрямку із заїздом на прилеглі території, розташовані прямо та праворуч.

Як наслідок, працівниками патрульної поліції не враховано, що позивачем не здійснювався поворот ліворуч за таких обставин, змінювався напрямок самої дороги, по якій і рухався позивач без заїзду на прилеглі території прямо та праворуч.

У свою чергу, дорожні знаки 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч» та 1.4.4 «Напрямок повороту» відносяться до попереджувальних дорожніх знаків, які призначені відповідно до пункту 8.4.а ПДР України для інформування водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці водію необхідно вжити заходи для безпечного проїзду цієї ділянки дороги.

З урахуванням зазначеного, у водія ОСОБА_1 не виник обов`язок відповідно до пункту 9.2.б ПДР України подавати сигнали світловими покажчиками повороту ліворуч, адже ним не здійснювалося ані перестроювання, ані повороту, ані розвороту на дорозі, у водія (позивача) можливий виключно єдиний варіант руху згідно напрямку руху дороги із можливістю здійснення заїзду на прилеглі території, розташовані прямо та/ або праворуч.

Доводи представника відповідачів щодо обов`язку водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту при повороті ліворуч, суд вважає такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні ПДР України, оскільки при рухові вздовж напрямку дороги покажчик повороту вмикати є необхідним лише при перестроюванні, перед поворотом при виїзді, при заїзді на прилеглі території, розташовані прямо та/ або праворуч.

Крім того, пунктом 9.2.б ПДР України, який за твердженням представника відповідачів порушено позивачем регулює питання повороту відповідного напрямку руху водія по автомобільній дорозі перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного у спірній постанові, представником відповідачів суду не надано.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, у тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведеність вини прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку щодо не доведення представником відповідачів факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 КУпАП, а тому спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частини 2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами, не відповідали критеріям, наведеним у частині 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право ( 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; (2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); ( 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; (4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

На підставі частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Департамента патрульної поліції Національної поліції України, якому підпорядковується Батальойон патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області, що не є юридичною особою, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 139, 229, 241, 243, 244, 246, 250, 251, 255, 268, 271, 272, 286, 293-295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .

Скасувати постанову постанову, постановлену 04.02.2025 поліцейським 1-го взводу 1 роти Батальойона патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області Департамента патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Департамента патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1211 грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Відповідач: Батальойон патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області Департамента патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, проїзд Захисників Азовсталі, 3.

Суддя Н.П. Мельник