Справа № 380/2976/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 рокусправа № 380/2976/25
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у Львівській області, Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати дії відповідачів - Головного управління Національної поліції у Львівській області та його структурного та територіально відокремленого підрозділу - Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області незаконними та протиправними, які полягають у безпідставній відмові у задоволенні запиту на інформацію за вих. № ВСПОО 1/02/02/25 від 02.02.2025;

- зобов`язати відповідача - Золочівський РВП ГУ НП у Львівській області надати члену ВГО ОСОБА_1 копію Посадової інструкції начальника Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

В обґрунтування позивних вимог позивач зазначає, що 02.02.2025 на електронну пошту розпорядника інформації за вих. № ВСП001/02/02/25 скеровано запит на публічну інформацію щодо копії посадової інструкції начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_2 . Зазначає, що відповідь відповідача вих. № 43095 від 06.02.2025 (369632) роз`яснює про неможливість надання службової інформації оскільки надання запитуваної інформації та копій документів суперечить обмеженням, встановленими наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами внесеними наказом Національної поліції України від 01.09.2023 № 810). Позивач стверджує, що внаслідок ознайомлення з матеріалами службового розслідування (яке не має відношення до запиту на публічну інформацію), мав можливість ознайомитись з Посадовою інструкцією начальника відділу поліції № 1 Львівського РУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області (копія додається), яка міститься у згаданих матеріалах службового розслідування повністю і, як вбачається з її тексту- немає жодних застережень або зауважень про належність цього документа до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію. Вказує, що аналогічні посадові інструкції, складені та затверджені відповідними службовими особами ГУ НП у Львівській області, на всіх начальників інших відділів поліції у Львівській області, в тому числі і Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області. Вважає дії відповідача протиправними та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 20 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін в порядку п.1 ч.1 ст.263 КАС України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що перелік відомостей, що становить службову інформацію в системі Національної поліції України затверджений наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами внесеними наказом Національної поліції України від 01.09.2023 № 810). Так, підпунктом 12 пункту 10 даного Переліку визначено, що у сфері мобілізаційної роботи, територіальної оборони та цивільного захисту службовою є інформація, що розкриває функціональні обов`язки (посадові інструкції) на особливий період керівного складу та працівників органів та підрозділів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, які не містять відомостей, що становлять державну таємницю. ГУНП у Львівській області звертає увагу суду, що у ході проведення перевірки відомостей, висвітлених у скарзі ОСОБА_1 від 13.02.2025 щодо порушень вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» окремими працівниками Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, встановлено, що посадова інструкція начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції Василя Шимона є документом, що містить службову інформацію, якій присвоєно гриф «Для службового користування», тиражовано у одному примірнику та зареєстровано у Журналі реєстрації вихідних та внутрішніх документів з грифом «Для службового користування» Золочівського РВП ГУНП у Львівській області інвентарний № 468 дск від 01.01.2024. Таким чином, запитувана ОСОБА_1 інформація є інформацією з обмеженим доступом, згідно положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію», наказу Національної поліції України від 12.10.2018 року № 945 (у редакції наказу Національної поліції України від 01.09.2023 № 810), якій у відповідності до «Типової Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736 присвоєно гриф «Для службового користування». Відтак, працівники Золочівського РВП ГУНП відмовляючи у доступі до інформації з мотивів того, що вона є службовою, вказали у відповіді №43107-2025 від 06.02.2025 (369630), до якої з визначених частиною першою статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» категорій належить ця інформація.

Позивач подав до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що Посадова інструкція це локальний (кадровий) документ організації, установи, відомства, органу державної влади, в якому визначено: організаційно-правовий статус працівника, сформовано його права, обов`язки, відповідальність, чітко визначено вимоги до знань та кваліфікації. Інформація, яка міститься у посадовій Інструкції складається з наступних розділів: «Загальні положення», «Завдання та обов`язки», «Права», «Відповідальність», «Повинен знати», «Кваліфікаційні вимоги» та «Взаємовідносини (зв`язки) за професією, посадою». Вказує, що у цьому документі не має розділу щодо відомостей, які становлять державну таємницю, конфіденційну або службову інформацію. Позивач вважає, що відмовляючи у наданні копії посадової інструкції начальника Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області розпорядник інформації посилався на вимоги пп.12. п 10 наказу Національної поліції України № 945(у редакції наказу № 810 від 01.09.2023 року) Про внесення змін до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції, який ніби-то розкриває функціональні обов`язки (посадові інструкції) на особливий період керівного складу поліції (який не запитувався). Звертає увагу суду, що відповідач, заявляючи про те, що запитувана копія посадової інструкції начальника Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області відноситься до службової інформації, не надав до суду, як доказу, належним чином зареєстрованого та затвердженого переліку відомостей, які становлять службову інформацію Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.12, п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України справи про оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно з ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, відповідь на відзив, а також поданих сторонами доказів

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області із запитом на публічну інформацію №ВСП001/02/02/25 від 02.02.2025 (вх.№ 76-зі-2025 від 03.02.2025), у якому просить: надати копію посадової інструкції начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_2 .

У відповідь на вищевказаний запит Золочівським РВП ГУНП у Львівській області листом № 43107-2025 від 06.02.2025 (396630) за підписом т.в.о. заступника начальника Золочівського РВПГУНП у Львівській області майора поліції В.Хорхоти запитувача проінформовано про наступне:

«…На Ваш запит щодо надання копій посадових інструкцій працівників поліції, повідомляємо наступне: Частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VІ) визначено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Статтею 6 Закон № 2939-VІ визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною другою статті 6 Закон № 2939-VІ визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: - виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; - розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; - шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Статтею 9 цього Закону визначено поняття службової інформації, а саме зазначено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Одночасно повідомляємо, що перелік відомостей, що становить службову інформацію в системі Національної поліції України затверджений наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами внесеними наказом Національної поліції України від 01.09.2023 № 810). Відповідно до пп. 12. П. 10 цього наказу у сфері мобілізаційної підготовки, територіальної оборони та цивільного захисту службовою є інформація, що розкриває функціональні обов`язки (посадові інструкції) на особливий період керівного складу та працівників органів та підрозділів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, які не містять відомостей, що становлять державну таємницю. Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932 ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває на даний час. Зазначеним Указом, зокрема, установлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводиться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно статті 22 Закону № 2939 VІ, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, зокрема, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Беручи до уваги статус поліцейських ГУНП у Львівській області, як органу з правоохоронною функцією, специфіку завдань, які вирішує ГУНП у Львівській області під час дії воєнного стану, особливий характер служби, умови правового захисту працівників, обмеження доступу до таких відомостей відповідає правомірному інтересу держави Україна в особі працівників ГУНП у Львівській області щодо протидії правопорушенням.

Враховуючи вищенаведене, надання запитуваної Вами інформації та копій документів суперечить обмеженням, встановленими наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами внесеними наказом Національної поліції України від 01.09.2023 № 810). Поширення запитуваної Вами інформації та документів може завдати істотної шкоди інтересам національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, призвести до створення передумов для спроб та намагань використати в інтересах певних сил діяльність ГУНП у Львівській області, підвищення рівня дезорганізації діяльності ГУНП у Львівській області, а також може становити пряму загрозу життю і здоров`ю працівників ГУНП у Львівській області, які є працівниками правоохоронного органу та можуть залучатися до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф на будь-якій частині території України…».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права регламентовано Законом України "Про звернення громадян" та Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з ч.1, 3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Сфера дії цього Закону не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 України "Про доступ до публічної інформації").

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.1 ст.20 Закону); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.4 ст.20 Закону).

У ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.

Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Розглядаючи питання щодо реалізації права на доступ до інформації, слід розрізняти звернення за Законом України "Про звернення громадян" та Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Так, Закон України "Про звернення громадян" передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Варто відзначити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заява (клопотання) і скарги (ст.3 Закону України "Про звернення громадян"), до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації"). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо).

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п.1 ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2019 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" висловлювалася позиція, що одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом, але за змістом є зверненням громадян, розпорядник інформації повинен відмовити в задоволенні такого запиту у зв`язку з невідповідністю його предмета вимогам закону, і з урахуванням принципів добросовісності та розумності розглянути запит на підставі Закону України "Про звернення громадян". Якщо запит поєднує предмети регулювання, то його має бути розглянуто у відповідних частинах у строки та в порядку, передбачені відповідними законами.

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям "відображеності та задокументованості") та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.12.2019 у справі № 826/23181/15.

Як встановлено судом, 02.02.2025 позивач надіслав на адресу відповідача Золочівського РВП ГУНП у Львівській області запит на публічну інформацію у якому просить надати копію посадової інструкції начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції Шимона Василя Васильовича

Листом № 43107-2025 від 06.02.2025 (396630) Золочівським РВП ГУНП у Львівській області повідомлено позивача, що надання інформації та копій документів суперечить обмеженням, встановленими наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами внесеними наказом Національної поліції України від 01.09.2023 № 810).

Щодо наведених відповідачем доводів про те, що запитувана інформація є службовою інформацією та не підлягає розголошенню згідно вимог наказу Національної поліції України від 12.10.2018 №945, суд зазначає таке.

Наказом Національної поліції України від 01.09.2023 року N 810, внесено зміни до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України».

Так, відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", Указу Президента України від 05 травня 2011 року № 547 "Питання забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інформації" та з метою забезпечення єдиного порядку обліку, зберігання і використання матеріалів, які містять службову інформацію, внесено зміни до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 12 жовтня 2018 року № 945.

Перелік відомостей, що становить службову інформацію в системі Національної поліції України затверджений наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами внесеними наказом Національної поліції України від 01.09.2023 № 810).

Згідно з підпунктом 12 пункту 10 даного Переліку визначено, що у сфері мобілізаційної роботи, територіальної оборони та цивільного захисту службовою є інформація, що розкриває функціональні обов`язки (посадові інструкції) на особливий період керівного складу та працівників органів та підрозділів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, які не містять відомостей, що становлять державну таємницю.

Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває на даний час.

Зазначеним Указом, зокрема, установлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводиться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Стаття 64 Конституції України визначає перелік прав і свобод людини, які можуть бути обмежені в умовах воєнного стану задля захисту національної безпеки та територіальної цілісності України, до переліку яких відноситься і право на доступ до інформації. Це положення кореспондується з частиною 3 статті 34 Конституції України, частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом 4-1 «Типової Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736 визначено, що в умовах воєнного чи надзвичайного стану перелік відомостей складається з урахуванням тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, встановлених Указом Президента України про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні, затвердженим Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 8 «Типової Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736 визначено, що документам, що містять службову інформацію, присвоюється гриф «Для службового користування».

Окрім цього слід зазначити, що питання щодо необхідності присвоєння документу грифа «Для службового користування» вирішується виконавцем або посадовою особою, яка підписує документ, відповідно до переліку відомостей та з дотриманням вимог частини другої статті 6 та статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (пункт 9 «Типової Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Відповідно до ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Згідно п.2 ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

З огляду на вказане слід дійти висновку, що відповідач листом № 43107-2025 від 06.02.2025 (396630) правомірно відмовив у наданні позивачу запитуваної інформації з посиланням на те, що така має статус службової інформації та не підлягає розголошенню згідно вимог наказу Національної поліції України від 12.10.2018 №945 із змінами і доповненнями.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні позову повністю.

В силу приписів статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у Львівській області, Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Повний текст рішення складений 17.03.2025.

СуддяКоморний Олександр Ігорович