Справа № 540/3621/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 540/3621/21

Головуючий І інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали суду - 07.10.2023р.) про встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування календарного періоду - 2 роки проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців та часу роботи на посадах прокурорів і слідчих - 8 років 1 місяць;

- зобов`язати відповідача зарахувати до його стажу, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: календарного періоду - 2 роки проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців та часу роботи на посадах прокурорів і слідчих - 8 років 1 місяць;

- зобов`язати відповідача провести з 21.04.2021р. перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із подальшим перерахуванням у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати відповідача виплатити різницю між належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою йому сумою.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022р., з урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 14.02.2022р., позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача стосовно встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі - 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням 21 року роботи на посаді судді без урахування календарного періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та часу роботи на посадах прокурорів і слідчих. Зобов`язано відповідача зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: календарного періоду - 2 роки проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців та часу роботи на посадах прокурорів і слідчих - 7 років 9 місяців та 24 дні. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 21.04.2021р. перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі - 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн., шляхом безспірного списання.

Дане судове рішення набрало законної сили - 28.02.2022р.

31.10.2022р. позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №540/3621/21.

Ухвалою суду першої інстанції від 14.11.2022р. заяву позивача - задоволено та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області в місячний строк з моменту отримання копії ухвали подати до суду звіт про виконання судового рішення від 26.01.2022р. у справі № 540/3621/21, з урахуванням змін, внесених ухвалою від 14.02.2022р.

03.01.2023р. ГУ ПФУ в Херсонській області надано звіт про виконання судового рішення від 26.01.2022р. У поданому звіті повідомлено про те, що відповідачем було виконано судове рішення у справі №540/3621/21 в межах функціональних обов`язків, із урахуванням чинного законодавства. Як зазначило ГУ ПФУ в Херсонській області, з 21.04.2021р. проведено перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі - 76% суддівської винагороди судді. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після проведеного перерахунку склав - 100164,50 грн. (131795,40 х 76%), виплата якої була нарахована на грудень 2022р. Водночас, загальна сума доплати за період з 21.04.2021р. по 30.11.2022р. становить - 611530,54 грн. та обліковується в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (затв. постановою правління ПФУ від 26.09.2018р. №20-1).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2023р., залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023р., відмовлено ГУ ПФУ в Херсонській області в прийнятті звіту про виконання рішення від 26.01.2022р., із урахуванням змін внесених ухвалою від 14.02.2022р., у справі №540/3621/21. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонської області протягом 2 місяців з дати отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022р., із урахуванням змін внесених ухвалою від 14.02.2022р., у справі №540/3621/21 у частині виплати позивачу суми доплат у розмірі - 611530,54 грн. за період з 21.04.2021р. по 30.11.2022р.

19.05.2023р. до Одеського окружного адміністративного суду інстанції надійшов звіт ГУ ПФУ в Херсонській області від 18.05.2023р. про виконання судового рішення у справі № 540/3621/21.

Ухвалою суду першої інстанції від 10.07.2023р. ГУ ПФУ в Херсонській області відмовлено у прийнятті звіту про виконання судового рішення у справі №540/3621/21 та зобов`язано відповідача протягом 3 місяців подати до суду звіт про виконання вказаного рішення суду в частині виплати позивачу суми доплат у розмірі 611530,54 грн. за період з 21.04.2021р. по 30.11.2022р.

18.09.2023р. відповідач повторно подав до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №540/3621/21.

Однак, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2023р. відмовлено ГУ ПФУ в Херсонській області в прийнятті даного звіту. При цьому, ГУ ПФУ в Херсонській області було зобов`язано протягом 3 місяців подати до суду звіт в частині виплати ОСОБА_1 суми доплат у розмірі 611530,54 грн. за період з 21.04.2021р. по 30.11.2022р.

Аналогічно, ухвалами суду 1-ї інстанції від 09.02.2024р. та від 24.05.2024р. відповідачу також було відмовлено в прийнятті звіту про виконання судового рішення у справі №540/3621/21 та, при цьому, повторно зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонської області протягом 90 днів подати до суду звіт про виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 суми доплат у розмірі 611530,54 грн. за період з 21.04.2021р. по 30.11.2022р.

13.08.2024р. ГУ ПФУ в Херсонської області подано звіт про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022р., яким просить його прийняти, вважаючи, що Головним управлінням, в межах повноважень, виконано судове рішення у справі №540/3621/21.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року (постановленою в порядку письмового провадження) прийнято звіт ГУ ПФУ в Херсонській області від 13.08.2024р. про виконання рішення суду від 26.01.2022р. у справі №540/3621/21 (з урахуванням змін, внесених ухвалою від 14.02.2022р.).

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 07.02.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024р. та ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати відповідача протягом встановленого строку подати звіт про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022р. у справі №540/3621/21.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

15.11.2024р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

03.12.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями ч.2 ст.55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або ж бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як передбачено у ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання ж судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.ч.2,3 ст.14 КАС України).

За приписами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив про те, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції» Суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Також, варто звернути увагу на те, що обов`язковість виконання судового рішення є однією зі складових елементів вимоги щодо ефективного правосуддя, яка виражається, головним чином, у тому, що державні органи зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio» (в силу своєї посади та визначених законом повноважень). Виконання рішення суду повинно бути справедливим, швидким, ефективним та пропорційним, тобто для цього мають бути забезпечені необхідні кошти та чіткі правові норми, що визначають доступні ресурси, відповідальні органи та механізми повного виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд 1-ї інстанції, з урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, дійшов висновку про те, що поданий звіт не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом фактично не здійснено.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам цієї справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано, зокрема, ст.382 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, ст.382 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Судом можуть бути вжиті заходи реагування у межах судового контролю за виконанням судових рішень у формі встановлення нового строку для подачі звіту та/або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Підставами його застосування є, відповідно, неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або ж якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення (дій зобов`язального характеру) є неповажними.

Для застосування вищенаведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. При цьому, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення, встановлення нового строку подання звіту або ж накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.05.2021р. у справі №9901/598/19 та від 01.02.2022р. у справа №420/177/20.

Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не було забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Як вбачається з резолютивної частини рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022р., з урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 14.02.2022р., ГУ ПФУ в Херсонській області зобов`язано здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі - 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням фактично виплачених сум.

Так, дослідивши поданий відповідачем звіт на предмет його відповідності вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ГУ ПФУ в Херсонській області, на виконання вказаного рішення суду, проведено перерахунок пенсії позивача з 21.04.2021р. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після вказаного перерахунку склав - 100164,50 грн.

На підтвердження зазначених обставин ГУ ПФУ в Херсонській області надано рішення від 04.11.2022р. №91.

При цьому, відповідач, не заперечуючи зобов`язань щодо виплати на користь ОСОБА_1 заборгованості (з урахуванням фактично виплачених сум), у звіті щодо виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022р. у справі №540/3621/21 зазначив, що загальна сума доплати за період з 21.04.2021р. по 30.11.2022р. згідно з даним рішенням складає - 611 530,54 грн.

Так, у відповідності до положень п.5 ст.142 закону України «Про судоустрій і статус суддів», пенсія або ж щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п.п.1,2 «Положення про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління» (затв. постановою правління ПФУ від 22.12.2014р. № 28-2), Управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами ПФУ. Управління Фонду підпорядковуються Фонду і безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в АР Крим, областях, м.Києві та м.Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими у відповідності до Конституції і законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Основними завданнями управління Фонду являється реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та виконання інших завдань, визначених законом (п.3 Положення №28-2).

За змістом п.4 Положення №28-2, управління Фонду у відповідності до покладених на нього завдань, серед іншого: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Статтями 23,116 БК України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі із бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених БК України чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що фактичне та у повному обсязі виконання рішення суду органом ПФУ можливе лише за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

У постанові від 24.07.2023р. у справі №420/6671/18 Верховний Суд наголосив, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю територіального управління ПФУ, не знаходяться на його рахунках. Тобто, фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Стягнення ж з суб`єкта владних повноважень (територіального органу ПФУ) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій і, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

При цьому, слід зазначити, що виділення коштів з Державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, що підтверджується релевантною судовою практикою, а саме Верховним Судом у постановах від 24.01.2018р. у справі №405/3663/13-а, від 07.11.2018р. у справі №818/159/18, від 07.11.2019р. у справі №560/523/19 та від 23.04.2020р. у справі №560/523/19 зазначено про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказане вище підтверджується листуванням між відповідачем і ПФУ, зокрема, листи ГУ ПФУ в Херсонській області від 27.02.2024р. №2100-0304-5/8685, від 28.05.2024р. №2100-0304-5/24595 щодо позачергового виділення коштів на погашення заборгованості ОСОБА_1 , та листи-відповіді ПФУ від 02.05.2024р. №2800-030101-9/26940 та від 27.06.2024р. №2800-030101-9/39476, свідчать про те, що бюджет ПФУ на 2024р. на сьогодні не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024р. після його затвердження.

Таким чином, Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2024р. не затверджено.

Наказом ПФУ «Про тимчасовий розпис доходів і видатків Пенсійного фонду України на І квартал 2024 року» від 29.12.2023р. №218, до затвердження бюджету ПФУ на 2024р. затверджено «Тимчасовий розпис доходів і видатків ГУ ПФУ в Херсонській області на І квартал 2024р.».

У Тимчасовому розписі доходів і видатків ГУ ПФУ в Херсонській області на І квартал 2024р. виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду не передбачено.

Наказом ПФУ від 28.03.2024 №32, до затвердження бюджету ПФУ на 2024р. було затверджено «Тимчасовий розпис доходів і видатків ГУ ПФУ в Херсонській області на ІІ квартал 2024р.».

У Тимчасовому розписі доходів і видатків ГУ ПФУ в Херсонській області на ІІ квартал 2024р. виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду також не передбачено.

Тобто, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, ГУ ПФУ в Херсонській області діяло на підставі тимчасового розпису доходів і видатків ПФУ на ІІ квартал 2024р., яким і не передбачені кошти на виплати за рішенням суду.

Відповідно, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції, з огляду на обставини справи, не було іншої можливості ніж прийняти звіт про виконання судового рішення, в іншому випадку, суд мав би накласти на керівника ГУ ПФУ в Херсонській області штраф за невиконання судового рішення в повному обсязі.

Інших належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права або ж порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить, а її доводи критично оцінюються колегією суддів, оскільки вони не спростовують висновків суду 1-ї інстанції та були враховані судом під час прийняття оскаржуваного судового рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст.316 КАС України, суд 2-ї інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.249,308,311,315,317,321,322,325,328,382 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 17.03.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко