Справа № 990/31/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 березня 2025 року

м. Київ

справа №990/31/23

адміністративне провадження №П/990/31/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Заквацької І.А.,

представників позивача - Каліннікова О.В., Савченко С.І.,

представника відповідача - Пантюхової Л.Р.,

представника третьої особи (Служби безпеки України) - Сучкової А.М.,

представника третьої особи (Державної міграційної служби України) - Харченко С.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні заяву Служби безпеки України про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Президента України, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Служби безпеки України, Оболонського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, Державної міграційної служби України, про визнання протиправним і скасування указу в частині,

УСТАНОВИВ:

20 лютого 2023 року адвокати Калінніков О.В. та Савченко С.І. в інтересах ОСОБА_1 звернулися до Верховного Суду як до суду першої інстанції із позовною заявою до Президента України, у якій просять:

- визнати протиправним та скасувати окремі положення указу Президента України «Про припинення громадянства України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших осіб» від 10 січня 2023 року №13/2023, у частині припинення громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку представників позивача, указ Президента України від 10 січня 2023 року №13/2023 в частині припинення громадянства України ОСОБА_1 є незаконним, безпідставним, свавільним, прийнятим з порушенням норм Конституції України, Закону України «Про громадянство України» і таким, що грубо порушує права, свободи й законні інтереси позивача.

23 лютого 2023 року Верховний Суд відкрив провадження у цій справі.

24 травня 2023 року Верховний Суд залучив до участі у справі у статусі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Службу безпеки України; Оболонський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області; Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області; Державну міграційну службу України.

19 квітня 2024 року Служба безпеки України (далі також - «СБУ») подала до суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі наявності, на переконання Служби безпеки України, обставин, передбачених пунктом 3 частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Позиція СБУ полягає в тому, що у цій справі відсутнє реальне порушення прав ОСОБА_1 , а його позов поданий у спорі, який має очевидно штучний характер. СБУ вважає, що справжньою метою позову у цій справі є не українське громадянство держави, яку ОСОБА_1 називав «Антиросією», а висловлення ним протесту проти існуючого в Україні демократичного політичного режиму і створення передумов для вирішення інших правових питань, втім такі цілі не відносяться до завдань адміністративного судочинства.

24 квітня 2024 року адвокат позивача - Калінніков О.В. подав заперечення на заяву СБУ про залишення позову без розгляду.

Позиція представника позивача полягає в тому, що вказана заява є необґрунтованою, оскільки приписи Закону України «Про громадянство України» та КАС України прямо передбачають право особи оскаржити указ Президента України про припинення громадянства України до адміністративного суду. Також зазначають, що заява подана з пропуском строку, встановленого судом для подання Службою безпеки України пояснень щодо позову, і підписана неуповноваженою особою.

У судовому засіданні представник СБУ підтримав вимоги заяви про залишення позову без розгляду.

Представники позивача просили відмовити у задоволенні цієї заяви.

Представники Президента України та Державної міграційної служби України підтримали заяву про залишення позову без розгляду у цій справі.

Вислухавши думку учасників справи та оцінивши доводи й аргументи заяви про залишення позову без розгляду, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Конституція України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55 Основного Закону України).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України надано право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Надаючи офіційне тлумачення положенням частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 також відзначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Пункт 1 частини першої статті 22 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III установлює, що Президент України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

Стаття 26 Закону України «Про громадянство України» передбачає, що рішення з питань громадянства можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку до суду.

Частина четверта статті 22 КАС України встановлює, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, серед іншого, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України.

Стаття 266 КАС України визначає особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Президента України.

Системний аналіз цих норм законодавства свідчить про те, що фізична особа, яка не згодна з указом Президента України про припинення громадянства України, має право оскаржити такий указ в порядку, передбаченому КАС України.

У справі, що розглядається, позивач оскаржує указ Президента України, який, виходячи з його змісту, правової природи, видових ознак і предмету регулювання, є актом індивідуальної дії та містить персоніфіковані приписи щодо позивача, стосується суб`єктивних прав та інтересів останнього та створює певні юридичні наслідки для нього, оскільки припиняє його громадянство України.

Таким чином ОСОБА_1 є безпосереднім учасником (суб`єктом) правовідносин у цій справі, а відповідний Указ породжує для позивача право на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Отже, цей позов не є передчасним чи завідомо безпідставним, не має штучного характеру (пункт 3 частини другої статті 45 КАС України), має юридичне значення «inter-partes», заявлено особою, прав та інтересів якої стосується, позивач у справі не відмовляється від позову, а підстави до залишення без розгляду у справі відсутні.

За таких обставин, праву особи на пред`явлення такого позову (стаття 88 Закону України №1402-VIII) кореспондує обов`язок суду розглянути справу по суті й ухвалити відповідне судове рішення відповідно до вимог матеріального права та процесуального закону.

Разом з тим, наведені представником СБУ доводи, з урахуванням конкретних обставин цієї справи і зазначеної у позовній заяві аргументації, не зумовлюють наявності підстав для залишення позову без розгляду у цій справі, передбачених процесуальним законом, у зв`язку з чим у задоволенні поданого представником СБУ клопотання належить відмовити.

Керуючись статтями 166, 240, 241, 243, 248, 250, Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Служби безпеки України про залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не оскаржується.

Заперечення на таку ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 17 березня 2024 року

……………………………

…………………………….

…………………………….

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

А.Г. Загороднюк

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду