Справа № 520/3671/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р. № 520/3671/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2), у якій позивач просить суд:

1.визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.02.2025 № 10 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.01.2025;

3.стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп;

4.стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп;

5. встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду;

6.зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 10 від 07.02.2025 щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню. Вказана відмова містить ознаки надмірного формалізму, оскаржуване Рішення винесено: необґрунтовано; невмотивовано; не добросовісно; не розсудливо; не пропорційно, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для моїх прав і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (позивача позбавлено законного та єдиного фінансового джерела для існування). Вимога щодо призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 17.01.2025 є похідною та підлягає задоволенню з огляду на положення Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 № 200/14891 (далі Порядок, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2).

Вимогу про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подати звіт про його виконання обґрунтовано тим, що неповне виконання можливого рішення про задоволення позову позбавить позивача гарантованого права на повне та своєчасне отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що порушить конституційний принцип незалежності суддів та призведе до істотних наслідків у виді позбавлення позивача законного джерела для існування.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи та документів, що надійшли до суду.

10.12.2024 від відповідача 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач 2, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відзив разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву не повідомив.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 19.02.2025 суд відкрив провадження у справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Указом Президента України від 20.02.2010 № 200/2010 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 , було призначено на посаду судді Зміївського районного суду Харківської області строком на п`ять років, а указом Президента України від 03.04.2017 № 94/2017 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 , була призначена на посаду судді Зміївського районного суду Харківської області безстроково.

09 березня 2010 року наказом голови Зміївського районного суду Харківської області № 02-10/09 ОСОБА_1 , було зараховано до штату суду та встановлена надбавка за вислугу років, як такій що має стаж, що дає право на одержання надбавки за вислугу років до посадового окладу 07 років 05 місяців 27 днів.

Позивач звернулась до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення з посади судді Зміївського районного суду Харківської області у відставку.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 №76/0/15-25 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку. У рішенні, зокрема, вказано, що за результатом вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, встановлено, що до стажу роботи на посаді судді 14 років 10 місяців 26 днів, додається стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах 2 роки 4 місяці 29 днів. Також зазначено, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 20 років 03 місяці 25 днів.

Наказом голови Зміївського районного суду Харківської області від 20.01.2025 № 02-03/03 ОСОБА_1 , було відраховано зі штату Зміївського районного суду Харківської області 16.01.2025, у зв`язку зі звільненням у відставку.

Позивачці було видано Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025, з якої вбачається сума, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці;

У розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказано, що ОСОБА_1 працювала на посаді помічника судді Жовтневого районного суду м. Харкова з 27.01.2004 по 05.03.2010 (зараховується 3 роки), суддею Зміївського районного суду Харківської області з 20.02.2010 по 16.01.2025 (14 років 10 місяців 26 днів), навчалась в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на денній формі навчання з 01.09.1995 по 29.06.2020 (зараховується 2 роки 04 місяці 29 днів), тобто має загальний стаж роботи на посаді судді, який дає їй право на відставку 20 років 03 місяці 25 днів.

29.01.2025 позивачка звернулася із заявою про призначення грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 2 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення № 10 від 07.02.2025 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 , яким відмовлено в призначенні грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю стажу роботи, який дає право та неповним пакетом документів. Зазначено, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025, не відповідає Додатку №2 до Порядку подання документів (в підставі видачі не вказано рік та місяць особового рахунку згідно якого проведено нарахування, відсутня назва управління посади начальника, який завіряє підписом, кутовий штамп нечитабельний). Вказана вище довідка про суддівську винагороду не має законної сили, оскільки складена на дату коли заявниця працює. Крім того, у рішенні вказано, що страховий стаж становить 27 років 09 місяців 07 днів, в тому числі стаж на посаді судді становить 20 років 11 місяців 20 днів.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

За правилами частини першої статті 116 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №1402) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Відповідно до ч.1 ст.137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

Слід зауважити, що саме Вищій раді правосуддя як спеціально визначеному Законом № 1402 органу надані повноваження визначати наявність у судді права на звільнення у відставку. Тому саме Вища рада правосуддя є повноважним органом для визначення в своєму рішенні кількості стажу роботи на посаді судді, що надає право на відставку.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 №76/0/15-25, яким ОСОБА_1 звільнено з посади судді Зміївського районного суду Харківської області у відставку, зазначено, що суддя має достатній для відставки стаж роботи відповідно до вимог статей 116, 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів та зазначено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку становить 20 років 03 місяці 25 днів, в тому числі зазначені періоди, які зараховані до такого стажу відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням правових позицій Верховного Суду.

Так, на час призначення ОСОБА_1 суддею, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862) та Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (що діяла на час призначення судді на посаду; далі - Постанова № 865), які встановлювали виключний перелік посад, робота на яких підлягала зарахуванню до стажу, що дає право на відставку судді.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» передбачалося, що статті 43, 44 Закону України «Про статус суддів» втратили чинність з 01.01.2011.

Однак, приймаючи підпункт 1 пункт 2 розділу XII та пункт 11 розділу XIII Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, законодавець не розмежував зарахування стажу для суддів, які призначені або обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом та суддям, які були призначені на посаду після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, оцінюючи можливість застосування частини шостої статті 44 Закону України «Про статус суддів» щодо позивачки, колегія суддів вважає, що положення пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI не поширюються на осіб, призначених на посаду судді після набрання чинності цим законом.

Відтак, положення частини шостої статті 44 Закону №2862-XII поширюється лише на суддів, які були призначені чи обрані до 01.01.2011 року.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №806/2962/17.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що до стажу роботи, що дає позивачці право на щомісячне довічне грошове утримання, крім часу роботи на посадах судді, може зараховуватися половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, оскільки позивачка була вперше призначена на посаду до 01.01.2011.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Так, з копії диплома НОМЕР_2 від 26.06.2014 з додатком до нього вбачається, що ОСОБА_1 отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого за денною формою навчання.

Відповідно до архівної довідки від 29.10.2024 позивачка наказом № 186-С від 31.07.1995 була зарахована студенткою 1-го курсу факультету № 3 Національної юридичної академії (денна форма навчання). Наказом № 155-С від 30.06.2000 її було відраховано в зв`язку з закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуттям кваліфікації юриста з 30.06.2000.

Суд зазначає, що законодавством, яке діяло на час призначення позивача суддею, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи позивачки на посаді судді, зокрема, половини терміну навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, є неправомірним.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Отже, половина строку навчання (2 роки 04 місяці 29 днів) за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, відповідно до статті 137 Закону № 1402 (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2447-VIII (далі-Закон №2447), яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, частиною першою статті 7 Закону № 2862, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862 на день їх обрання.

З урахуванням викладеного, позивачка має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права.

Аналогічну правову позицію викладено у судових рішеннях Верховного Суду у справах №9901/2/19; № 9901/805/18.

Щодо посилання відповідача у рішенні на невідповідність довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-48/33 від 21.01.2025 Додатку №2 Порядку подання документів, суд зазначає таке.

Так, з довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 № 04-48/33 від 21.01.2025 вбачається, що вона підписана начальником ТУ ДСА у Харківській області та завірена круглою печаткою ТУ ДСА у Харківській області.

Суд зауважує, що з урахуванням форми Додатку №2 до наведеного Порядку подання документів, Довідка не повинна містити рік та місяць особового рахунку, назву управління посади начальника (враховуючи, що підпис був завірений круглою печаткою ТУ ДСА у Харківській області).

Отже, суд вважає такі доводи відповідача 2 необгрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що відомості, які зазначенні в оскаржуваному Рішенні (Довідка складена на дату коли заявниця працює та заявницю відраховано зі штату Зміївського районного суду Харківської області з посади судді на підставі заяви про звільнення за власним бажанням від 20.01.2025року) прямо суперечать Наказу Зміївського районного суду Харківської області № 02-03/03 від 20.01.2025, наявному в матеріалах справи, в якому зазначено, про відрахування ОСОБА_1 зі штату суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку (а не за власним бажанням), та про відрахування ОСОБА_1 зі штату суду 16.01.2025 (тобто з 17.01.2025 року ОСОБА_1 втратила статус діючого/працюючого судді), так і прямо суперечать Довідці № 04-48/33 від 21.01.2025 (Довідка видана 21.01.2025, тобто після звільнення позивача 16.01.2025 у відставку).

Таким чином, суд доходить висновку, що довідка № 04-48/33 від 21.01.2025 повністю відповідає Додатку № 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України та містить усі необхідні реквізити.

Ураховуючи викладене вище, з урахуванням наведених обставин та норм права, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.02.2025 № 10 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині призначення та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 17.01.2025, суд зазначає таке.

Відповідно п. 2 розділу 1 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 № 200/14891 (далі Порядок, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2) заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Пунктом 3 розділу 1 Порядку встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

Згідно пункту 2 розділу 2 Порядку до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додаються, зокрема, копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади; розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4).

Відповідно до п.1 розділу 3 Порядку приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З огляду на обставини того, що розгляд заяви позивачки здійснювався саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, то підстави для зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання за результатами розгляду заяви від 29.01.2025 у суду відсутні.

Отже, ураховуючи встановлення судом під час розгляду справи обставин порушення прав позивачки, суд вважає, що належним способом захисту прав останньої, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 17 січня 2025 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 17 січня 2025 року.

Стосовно заявленого позивачкою клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду, суд зазначає таке.

Згідно з приписами частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладену вище норму чинного законодавства, суд зазначає, що у суду на даний час відсутні підстави вважати, що відповідачем 1 не буде виконане рішення суду у цій справі, а відтак відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання позивача.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Платіжним дорученням від 17.02.2025 № 8892-2578-8074-8120 підтверджується сплата позивачкою судового збору у розмірі 1937,92 грн. За таких обставин, ураховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1937,92 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного вище та керуючись ст..ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.02.2025 № 10 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 17 січня 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 17 січня 2025 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків, 61022, .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, адреса для листування: пр-т Богдана Хмельницького, 116а, м. Дніпро, 49033, .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.03.2025.

Суддя О.В. Пасечнік