Справа № 620/2711/25
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 березня 2025 року Чернігів Справа № 620/2711/25

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Лукашова О.Б., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

зобов`язати Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№19269078 від 14.05.2010, реєстраційний номер обтяження 9836025.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Приписами статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій або бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, в тому числі делегованих повноважень.

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, в якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, в яких виник спір.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового, приватного права чи інтересу. Аналогічні висновки викладено у постановах Великої палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №826/12775/15, від 04.02.2020 у справі №910/7781/19.

Суд звертає увагу, що у випадку, якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні, відкритого з приводу виконання виконавчого листа у цивільній справі (щодо примусового виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами одного виду судочинства) такий боржник не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, у тому числі у порядку адміністративного судочинства, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2020 року у справі №640/23588/19, де суд вказав, що оскільки позивач була відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.40).

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 у справі №712/12136/18, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.07.2023 року у справі №521/11400/21.

Матеріали позову свідчать про те, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження ВП №19269078 з примусового виконання виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду №2-210 від 30.04.2010 про стягнення з позивача на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль боргу в сумі 36 447,00 грн.

Виконавче провадження ВП№19269078 відкрите постановою державного виконавця від14.05.2010, якою також накладено арешт на все майно боржника. На підставі цієї постанови в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.05.2011 зареєстровано запис №9836025 про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 .

Виконавче провадження ВП№19269078 завершене 27.06.2012 на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 шляхом повернення виконавчого документу стягувачу.

Позивач стверджує, що державний виконавець при знищенні виконавчого провадження протиправно не виніс при цьому постанову про зняття арешту з його майна. Позивач зазначає, що наявність нескасованого арешту призводить до неможливості йому вільно розпоряджатися власним нерухомим майном.

Наведене свідчить, що у цій справі предметом спору є оскарження бездіяльності державного виконавця, яка вчинена щодо виконання судового рішення у цивільній справі №2-210, а саме щодо незняття арешту з майна боржника.

Оскільки позивач був відповідачем у цивільній справі №2-210 та стороною (боржником) у виконавчому провадженні ВП№19269078, відкритому за виконавчим листом у цій цивільній справі, то його вимоги щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, прийнятих/вчинених у цьому виконавчому провадженні, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий лист.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження.

Керуючись статтями 170, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 КАС України, з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.03.2025.

Суддя Олена ЛУКАШОВА