Справа № 640/559/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/559/20 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О.,
судді: Кушнова А.О., Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 із запереченнями ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства соціальної політики України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та нечинним пункту постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В 2020 році ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088;

- визнати протиправним та нечинним підпункт 1 пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1088 від 24.12.2019;

- винести окрему ухвалу стосовно порушення Кабінетом Міністрів України основного Закону - Конституції України під час прийняття постанови № 804 від 14.08.2019 та № 1088 від 24.12.2019;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України вчинити дії по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України № 45 «Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 від 08.02.2008, у редакції станом на 01.01.2016 в повному обсязі;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України не вчиняти дії, які порушують Конституцію України при прийнятті нормативно-правових актів, спрямованих на перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2020, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано неправомірними дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1088 в частині підпункту 1 пункту 1; визнано протиправним та нечинним підпункт 1 пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 "Деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян"; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.02.2024 частково задоволено касаційну скаргу Кабінету Міністрів України. Скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №640/559/20, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

18.03.2024 на адресу Київського окружного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до Кабінету Міністрів України, у якому він просив суд:

- визнати протиправною та скасувати з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" в частині підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", що гласить:

1. Установити, що:

1) з 1 січня 2020 р. виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.;

- зобов?язати Кабінет Міністрів України утриматися від вчинення дій по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України №45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008 року, у редакції станом на 01.01.2016 року в повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 відмовлено ОСОБА_2 у вступі у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Також, не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024, до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на вказане рішення із запереченнями на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 про відмову у вступі у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору звернувся ОСОБА_2 , в якій він просить:

- визнати протиправною та скасувати з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" в частині підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", що гласить:

1. Установити, що:

1) з 1 січня 2020 р. виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.;

- зобов?язати Кабінет Міністрів України утриматися від вчинення дій по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України №45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008 року, у редакції станом на 01.01.2016 року в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером та з 01.01.2005 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).

До 01.01.2018 пенсія позивачу виплачувалась відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 (у редакції до 21.02.2019), згідно з яких враховувались: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання; щомісячні надбавки, доплати та підвищення; інші щомісячні надбавки, доплати, тобто без будь-яких обмежень у відсотках суми підвищення пенсії та з врахуванням не тільки посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також інших щомісячних надбавок.

У подальшому, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №103 «Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), пунктом 1 якої визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктом 2 вказаної Постанови врегульовано, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) слід проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

При цьому, Постановою №103 також внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема: у Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженому Постановою КМУ №45, та пункт 5 викладено в такій редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням».

Крім того, додаток 2 до Порядку № 45 викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 06.04.2018 №835/3-8 позивач, починаючи з 01.01.2018 отримує пенсію на виконання Постанови №103.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18 рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 залишені без змін.

24.12.2019 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" (далі-Постанова №1088), підпунктом 1 пункту 1 якої установлено, що з 1 січня 2020 р. виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.

Пунктом 2 Постанови №1088 встановлено пункти 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (Офіційний вісник України, 2018 р., № 20, ст. 662) виключити.

Пунктом 3 Постанови №1088 встановлено, що ця постанова набирає чинності з 1 січня 2020 року.

Позивач вважає, що п.п. 1 п. 1 Постанови №1088 встановлює з 01.01.2020 обмеження розміру пенсії військовослужбовців трьома складовими: окладом за посадою, окладом за військове (спеціальне) звання та надбавкою за вислугу років, тобто без урахування додаткових складових грошового забезпечення, а відтак, порушує право позивача на отримання перерахованої пенсії у повному розмірі з урахуванням надбавок, доплат, підвищень та премії.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо прийняття Постанови №1088, а також протиправним та таким, що підлягає визнанню нечинним підпункт 1 пункту 1 вказаної постанови, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1088 та визнання протиправними та нечинним підпункт 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 року протиправним та нечинним немає, оскільки положення спірного підпункту Постанови №1088 не визначають підстав для перерахунку пенсії, а лише врегульовують питання виплати вже перерахованої пенсії. Щодо позовних вимог про зобов`язання Кабінету Міністрів України вчинити дії, то суд першої інстанції зазначив, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від попередніх. Також, з огляду на те, що постановлення окремих ухвал є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується ним на власний розсуд за наявності відповідних передумов, яких у даній справі не встановлено, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що вимоги позивача про винесення окремої ухвали стосовно порушення Кабінетом Міністрів України основного Закону - Конституції України під час прийняття постанови №804 від 14.08.2019 та №1088 від 24.12.2019 є такими, що не підлягають задоволенню. Щодо ухвали Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024, якою відмовлено ОСОБА_2 у вступі у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, суд першої інстанції зауважив, що у даному випадку відсутні закріплені в частині першій статті 49 КАС України обов`язкові передумови для вступу ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, внаслідок чого в заяві про вступ до участі у справі слід відмовити.

Апелянти у своїх скаргах зазначають, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон №794) Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Частиною першою статті 4 Закону №794 передбачено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно з частинами першою-другою статті 49 Закону №794 Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, зокрема, які перебували на військовій службі є Закон №2262.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262 пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процитована норма статті 43 Закону №2262 міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення. Тобто, вказана норма статті 43 Закону безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій.

При цьому, порядок перерахунку пенсій врегульований розділом VIII «Порядок перерахунку пенсій» Закону №2262.

Згідно з положеннями статті 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв Постанову №704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Вказана постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

13.02.2008 Кабінетом Міністрів України було прийнято Порядок №45, пунктом 1 якого передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку №45 (в редакції, яка була чинна до 24.02.2018) визначено, що для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

- посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

- щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

- інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

- щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах "С", у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром "Байконур", якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №103, якою було вирішено здійснити перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону №2262, та якою, серед іншого, були внесені зміни до Порядку №45.

Абзацом першим пункту 5 Порядку №45 у редакції Постанови №103 встановлено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Додаток 2 до Порядку №45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Однак, Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18 визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Постановою КМУ від 20.06.2018 №497 було внесено зміни до пункту 5 Порядку № 45, доповнивши його абзацами такого змісту: «Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які на день звільнення з органів внутрішніх справ мали спеціальне звання внутрішньої служби (крім підрозділів виконання покарань та Державної фельд`єгерської служби), перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2018 проводиться: особам начальницького складу - з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту, та схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (додаток 6), затвердженої постановою № 704; особам рядового складу - з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту, та тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 1), затверджених зазначеною постановою».

Також, постановою КМУ від 21.08.2019 № 784 внесено зміни до зазначеного вище Порядку №45, доповнивши пункт 5 цього Порядку абзацом такого змісту: «Особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо із займаних посад у зазначених органах, установах, до яких вони були відряджені, грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за аналогічними або відповідними посадами в органі, з якого вони були відряджені. За бажанням особи грошове забезпечення враховується за посадою, яку особа займала до відрядження для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств».

Зазначені вище постанови КМУ від 20.06.2018 № 497 та від 21.08.2019 № 784, якими внесено зміни до Порядку № 45, є чинними.

В силу положень статті 63 Закону №2262 законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Водночас, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення, як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. Орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені статтею 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Абзац 3 статті 1-1 Закону України №2262 містить безумовне застереження, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.2015 за № 4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" наголосив на тому, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Отже, зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги та апеляційну скаргу, зазначає, що підпункт 1 пункту 1 Постанови №1088 порушує його права як пенсіонера на отримання пенсії у повному обсязі, з урахуванням усіх додаткових складових грошового забезпечення, оскільки положення вказаного пункту Постанови №1088 фактично встановлює умови та порядок перерахунку пенсії, виходячи виключно з окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби.

Натомість, як вірно було зазначено судом першої інстанції, постанова КМУ від 24.12.2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» була прийнята з метою врегулювання питань щодо перерахунку та виплати пенсії, які визначались пунктами 1, 2, 3 постанови №103 та були скасовані, зокрема рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019.

Так, із змісту постанови №1088 в частині підпункту 1 пункту 1 видно, що КМУ встановлено порядок виплати з 01.01.2020 вже перерахованих пенсій з 01.01.2018, виходячи лише з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, а не визначено підставу для перерахунку таких пенсій та складові грошового забезпечення для відповідного перерахунку пенсій.

При цьому, з 05.03.2019 - дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Тобто, в цьому випадку мова йде про врахування для перерахунку пенсії трьох складових грошового забезпечення, а саме - розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби вже перерахованих з 01.01.2018 при виплаті у 2020 році пенсій за період до скасування у судовому порядку пунктів 1, 2 постанови №103, коли вказані норми діяли та підлягали застосуванню суб`єктами владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що у пункті 2 Пояснювальної записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян» зазначено, що у зв`язку із скасуванням пунктів 1, 2, 3 Постанови №103 за рішеннями судів, створилася ситуація правової невизначеності в частині виплати особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам, перерахованих у 2018 році сум пенсій.

В абзаці третьому пункту 3 вказаної Пояснювальної записки зазначено, що проектом акта передбачається визначити умови завершення виплати перерахованих у 2018 році сум пенсій.

Отже, зі змісту Пояснювальної записки вбачається, що фактично метою прийняття Постанови №1088 є врегулювання умов завершення виплати вже перерахованої пенсіонерам пенсії з 01.01.2018 на підставі пункту 1 Постанови №103 з огляду на скасування у судовому порядку пунктів 1, 2, 3 Постанови №103.

З огляду на наведене, безпідставними є доводи апелянтів про те, що КМУ, приймаючи постанову № 1088, знову, аналогічно як і у постанові № 103, пункти якої було визнано протиправними та скасовано судовими рішеннями у справа № 826/3858/18, змінив умови і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців (визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій), зокрема, й апелянтів, оскільки не врахував всіх складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, зокрема, надбавок, доплат, підвищень і премій, які отримував військовий пенсіонер під час служби, та які враховувались при попередніх перерахунках пенсій, здійснивши вказівку лише на розмір окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що положення спірного підпункту Постанови №1088 не визначають підстав для перерахунку пенсії, а лише врегульовують питання виплати вже перерахованої пенсії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що правомірність прийняття Кабінетом Міністрів України положень Постанови №1088 вже була предметом оскарження у судовому порядку.

Так, Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі №640/19528/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 104361427), відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування пункту 1.1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян», зазначив із змісту постанови №1088 в частині підпункту 1 пункту 1 видно, що КМУ встановлено порядок виплати з 01.01.2020 вже перерахованих пенсій з 01.01.2018, виходячи лише з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, а не визначено підставу для перерахунку таких пенсій та складові грошового забезпечення для відповідного перерахунку пенсій.

Також, Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі №640/620/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 107631671), відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та нечинною частини другої пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», зазначив, що оскаржуваними положеннями Постанови №1088 визначено умови завершення виплати перерахованих у 2018 році сум пенсій за період до скасування у судовому порядку пункту 3 Постанови №103.

Верховний Суд зазначив, що Уряд, приймаючи Постанову № 1088 не змінив умови і норми пенсійного забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Отже, Верховний Суд у вищенаведених судових рішеннях дійшов висновку про те, що Кабінет Міністрів України у Постанові №1088 визначив виключно порядок завершення виплати вже перерахованих у 2018 році пенсій, а не підстави для перерахунку таких пенсій та складові грошового забезпечення для такого перерахунку.

Вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1088 та визнання протиправними та нечинним підпункт 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 року протиправним та нечинним, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Кабінет Міністрів України вчинити дії по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України №45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008 року, у редакції станом на 01.01.2016 року в повному обсязі та не вчиняти дії, які порушують Конституцію України при прийнятті нормативно-правових актів, спрямованих на перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та колегія суддів зазначає, що такі вимоги за своєю суттю є похідними від вимог про оскарження підпункту 1 пункту 1 Постанови №1088, а тому задоволенню також не підлягають.

Щодо вимоги позивача про винесення окремої ухвали стосовно порушення Кабінетом Міністрів України основного Закону - Конституції України під час прийняття постанови № 804 від 14.08.2019 та № 1088 від 24.12.2019, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Таким чином, постановлення окремих ухвал є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується ним на власний розсуд за наявності відповідних передумов. З огляду на те, що колегія суддів, як і суд першої інстанції, не встановила у даній справі таких передумов, то останній дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні таких вимог позивача.

Проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог КАС України.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо заперечень ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024, якою відмовлено ОСОБА_2 у вступі у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, 18.03.2024 на адресу суду першої інстанції від ОСОБА_2 надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до Кабінету Міністрів України, у якій він просив:

- визнати протиправною та скасувати з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» в частині підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», що гласить:

1. Установити, що:

1) з 1 січня 2020 р. виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.;

- зобов?язати Кабінет Міністрів України утриматися від вчинення дій по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України №45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008 року, у редакції станом на 01.01.2016 року в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 49 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, пред`явивши позов до однієї або декількох сторін. Задоволення позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача. У разі вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, розгляд адміністративної справи за клопотанням учасника справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 49 КАС України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Аналіз норми частини першої статті 49 КАС України свідчить, що позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, обов`язково мають стосуватися предмету спору. Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно) з приводу якого виник спір. Крім того, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, як і сторони, має бути заінтересованою в результаті розгляду справи судом, але її інтерес є самостійним і не збігається з інтересами сторін у справі. Вимоги позивача і третьої особи із самостійними вимогами є взаємовиключними, а тому вони не можуть діяти як співпозивачі, оскільки між позивачем і третьою особою є конфлікт інтересів. Участь в адміністративній справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги, зумовлена тим, що судовий спір між сторонами прямо стосується прав та інтересів інших осіб. Тому участь у справі третіх осіб є формою захисту їхніх прав та інтересів, що пов`язані із спірними правовідносинами.

Матеріально-правовий інтерес полягає в тому, що рішення, яке буде винесено судом по конкретній справі, може порушити права та інтереси третьої особи. Процесуально-правовий інтерес третьої особи полягає в недопущенні ухвалення судом невигідного для себе рішення.

Задоволення адміністративного позову, який заявили такі особи, має повністю або частково виключати можливість задоволення вимог позивача до відповідача.

Отже, участь третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, характеризується наступними ознаками:

- вступають у процес, що розпочався;

- вступають у процес до закінчення судового розгляду;

- є суб`єктами спірних матеріальних правовідносин;

- вступають у процес добровільно та з власної ініціативи;

- втручаються у спір між сторонами, що вже виник;

- їх інтереси суперечать, як правило, інтересам обох сторін;

- заявляють самостійні вимоги на предмет спору (можуть претендувати на весь предмет чи на його частину);

- відстоюють у процесі свої інтереси, а відтак їхня юридична заінтересованість носить особистий характер. Матеріально-правовий інтерес полягає в тому, що рішення, яке буде винесено судом по конкретній справі, може порушити права та інтереси третьої особи. Процесуально-правовий інтерес третьої особи полягає в недопущенні ухвалення судом невигідного для себе рішення;

- вступають у справу, пред`явивши позов до однієї або до обох сторін.

Враховуючи зміст частини першої статті 49 КАС України, у позовній заяві третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, мають бути зазначені конкретні юридичні факти, які вказують на те, що суб`єкти публічного права - позивач, відповідач та відповідна третя особа вступили між собою у спірні правовідносини публічно-правового характеру.

У даній справі позивачем заявлені такі позовні вимоги:

- визнати дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1088 неправомірними;

- визнати підпункт 1 пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 року протиправним та нечинним;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України вчинити дії по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України № 45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008 року, у редакції станом на 01.01.2016 року в повному обсязі;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України не вчиняти дії, які порушують Конституцію України при прийнятті нормативно-правових актів, спрямованих на перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

ОСОБА_2 , маючи намір вступити у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, свої позовні вимоги сформував таким чином:

- визнати протиправною та скасувати з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» в частині підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», що гласить:

1. Установити, що:

1) з 1 січня 2020 р. виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.;

- зобов?язати Кабінет Міністрів України утриматися від вчинення дій по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України №45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008 року, у редакції станом на 01.01.2016 року в повному обсязі.

При цьому, як позивач, так і третя особа по суті мотивують свої вимоги однаково, зазначаючи, що їх права порушені тим, що у спірній постанові КМУ вказано про те, що виплачується у повному обсязі підвищена пенсія, перерахована з урахуванням трьох складових грошового забезпечення, а тому вважають, що ця постанова обмежує розмір їх пенсії цими трьома складовими.

Крім того, заявлена третьою особою позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» в частині підпункту 1 пункту 1 (основна вимога) по суті збігається з позовною вимогою позивача, що свідчить про відсутність самостійної складової у зазначеній вимозі, а також відсутність взаємовиключення позовних вимог, як необхідної передумови для вступу у справу третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Формулювання ж третьою особою своїх позовних вимог у вигляді визнання протиправним та скасування (а не визнання нечинним) з моменту прийняття підпункту 1 пункту 1 спірної постанови не має самостійного процесуального значення, позаяк у справах щодо оскарження нормативно-правових актів (яким безумовно є постанова КМУ від 24 грудня 2019 року №1088) належним способом захисту, згідно статей 5, 245, 264 КАС України, є саме визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта або окремих його положень.

У той же час, такий спосіб захисту як «визнання протиправним та скасування» стосується індивідуальних актів або окремих його положень.

При цьому, відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, що виключає можливість визнання такого акта протиправним з моменту його прийняття.

Отже, імперативними нормами КАС України чітко визначено момент втрати чинності нормативно-правового акта у разі його оскарження у судовому порядку та не передбачено право суду на відступ від таких положень.

До того ж, Верховним Судом у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 640/6699/20 зазначено таке: «...процесуальним законодавством регламентовано порядок втрати чинності нормативно-правового акту в разі визнання його протиправним, а саме: з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Зважаючи на такі приписи законодавства, нормативно-правовий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Отже, положення процесуального законодавства містять імперативне положення, яким по суті визначено повноваження суду при розгляді справи про визнання протиправним та скасування нормативно-правового акту та яке передбачає, що відповідний нормативно-правовий акт може бути визнаний нечинним відповідним рішенням суду лише з моменту набрання ним законної сили. З огляду на вищевказане, імперативне положення Кодексу адміністративного судочинства України суд не наділений повноваженням визнання нормативно-правового акту нечинним з моменту його прийняття, зокрема, й з огляду на те, що останнє може порушувати принцип правової визначеності...».

Таким чином, формулювання третьою особою своїх позовних вимог у вигляді визнання протиправним та скасування (а не визнання нечинним) з моменту прийняття підпункту 1 пункту 1 спірної постанови суд розцінює виключно як намагання ОСОБА_2 штучно створити передумови для його вступу у справу у якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, що зміст (суть) його позовної заяви свідчать про відсутність самостійності та взаємовиключності його вимог відносно до первинних вимог позивача.

З аналогічних підстав колегія суддів розцінює в якості намагання створення штучних передумов для вступу у справу і похідні позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобов`язання Кабінету Міністрів України утриматися від вчинення дій по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України №45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008, у редакції станом на 01.01.2016 в повному обсязі.

Так, порівняно з первинними вимогами позивача «зобов`язати Кабінет Міністрів України вчинити дії по відновленню дії постанови Кабінету Міністрів України № 45 "Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 08.02.2008 року, у редакції станом на 01.01.2016 року в повному обсязі» вищевказані позовні вимоги третьої особи свідчать радше про спробу ОСОБА_2 вступити у дану справу будь-яким способом, ніж про наявність у нього самостійних та взаємовиключних (порівняно з первинними вимогами) вимог на предмет спору у даній справі.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_2 про вступ до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Вищевикладене свідчить також про те, що вимогам апеляційної скарги ОСОБА_2 та зазначеним останнім підставам, якими він обґрунтовує протиправність підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", які не були заявлені в суді першої інстанції, не може надаватись оцінка та вони не розглядаються в силу ч. 5 ст. 308 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянти не надали до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 17.03.2025.