Справа № 340/7874/24
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/7874/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянувши у за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про визнання скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася з позовом до суду, у якому просить:

- скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 №116 від 23.04.2024 р., №905 від 25.05.2024 р., якими позивача ОСОБА_1 визнано таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, який самовільно залишив військову частину, призупинено виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 з 22.04.2024 р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі грошове забезпечення, яке призупинено з 22.04.2024 р. по теперішній час;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 200000 грн;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 7800 грн.

Позивач вказав, що було зафіксовано факт його відсутності 22.04.2024 під час проведення перевірки особового складу у розташуванні підрозділу с. Дробишеве, Краматорського району Донецької області. Однак, наполягає на тому, що він в телефонній розмові доповів, що в понеділок 22 квітня 2024 року зможе надати підтверджуючі документи своєї відсутності. Позивач вказав, що він телефонував, листувався засобами електронно-комунікаційних мереж та мав розмову з безпосереднім командиром ОСОБА_2 , зі своїми побратимами та заступником командира морально-психологічного забезпечення мінометного підрозділу ОСОБА_3

ОСОБА_1 посилається на те, що йому проведено оперативне лікування, а тому позбавлення його грошового забезпечення є протиправним.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.178-179).

13.01.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позов та вказано, що позивач самовільно залишив службу, а тому накази є правомірними, а підстави для виплати грошової винагороди відсутні.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.01.2021 року розпочав військову службу у військовій частині НОМЕР_2 за контрактом на три роки на посаді старшого бойового медика артилерійської батареї артилерійського дивізіону НОМЕР_3 окремої артилерійської бригади ОК " ІНФОРМАЦІЯ_2 " СВ ЗС України (а.с.113).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2024 №101 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.04.2024 №64-РС на посаду сержанта резерву 69 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що з 08 квітня 2024 року справи та посаду сержанта резерву 69 запасної роти військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 7 тарифним розрядом та посадовим окладом 3000 гривень на місяць. Підстава: рапорт про прийом справ та посади молодшого сержанта ОСОБА_4 від 08.04.2024 року (а.с.110).

З 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_4 (а.с.29).

Відповідно до виписки-епікризу №854, ОСОБА_1 з 15.04.2022 року по 26.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради". Основний діагноз - "закритий перелом зовнішньої кісточки, розрив синдесмозу лівого г/ступневого суглобу з визначним зміщенням уламків та підвивихом стопи на зовні стан після МОС гвинтами та стяжкою", супутній діагноз "ЗЧМТ (15.03.2022), струс головного мозку. Виражений церебростенічний синдром, лікворно венозна дистенезія. Акубаротравма".

У виписці вказано, що зі слів хворого та наданої документації, 23.02.2022 року при спробі зістрибнути з автомобіля отримав травму лівого г/степневого суглобу. Вперше за допомогою звернувся 28.02.2022 року, причина вчасного незвернення евакуація з зони бойових дій. 03.03.2022 року операція МОС гвинтами перелому зовнішньої кісточки та фіксація міжфалангового синдесмозу гвинтом та стяжкою в КНП "Первомайська міська багатопрофільна лікарня". 07.03.2022 року був виписаний з ВМГ в частину. У зв`язку з запаленням післяопераційної рани 15.03.2022 року направлений в госпіталь на подальше лікування. Госпіталіхований в ХВ (а.с.241).

26.05.2022 проведено огляд військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області", що підтверджується довідкою № 165/ЗСУ, діагноз "стан після закритого перелому зовнішньої кісточки (24.02.2022), розриву синдесмозу лівого гомілково-ступневого суглобу з незначним зміщенням уламків та підвивихом стопи назовні стан, МОС гвинтами та стяжками (03.03.2022) з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки. Травма ТАК, пов`язана з проходженням служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.237).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №135 солдата ОСОБА_1 , призначеного на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 18.05.2023 №173-РС, який 25.05.2023 прибув з військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і визнано таким, що з 25.05.2023 року справи та посаду старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Позивач приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 7 тарифним розрядом та посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк "молодший сержант" (а.с.109).

Відповідно до первинної медичної картки форма-100 21.02.2024 року під час виконання бойового завдання позивач отримав поранення обох гомілковоступневих суставів. Був ургентно направлений до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради» (а.с.30).

У виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 3863, вказано, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.02.2024 по 18.03.2024. Вказано, що із супровідної документації та слів хворого у ОСОБА_1 наявні болі в правому кульшовому суглобі та лівому гомілковоступневому суглобі турбують давно і періодично, пов`язує біль з травмою під час проходження військової служби більше року тому. Була виконана МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки. Болі посилились останні кілька місяців на фоні фізичного навантаження під час служби в ЗСУ. Для подальшого лікування направлений до м. Дніпро, ургентно госпіталізований до багатопрофільного центру сучасної медицини КНП "КЛШМД".

Заключний діагноз: "Біль після встановлення внутрішніх ортопедичних протезних пристроїв, імплантів і трансплантатів; Правобічний коксартроз 3 ст. Посттравматичний ДОА лівого гомілкоступневого суглобу. СПО МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки". Супутні діагнози: «Інший посттравматичний коксартроз. Вторинний артроз інших суглобів, ділянка гомілковостопного суглоба та стопа. Вторинна гіпертензія, неуточнена. Ішемічна хвороба серця. Стенокардія, неуточнена. Фактори, пов`язані з умовами праці. Ушкодження внаслідок військових дій, неуточнені". Рекомендації надання відпустки на 30 календарних днів (а.с.31).

Після виписки 18.03.2024 проведено огляд госпітальної військово-лікарської комісії КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується довідкою № 161 під час якої встановлено, правобічний коксартроз 3 ст. Посттравматичний ДОА лівого гомілковоступневого суглобу. СПО МОС трьохкісточкового перелому лівої гомілки. Стан після видалення металоконструкції з лівого гомілково-ступневого суглобу від 06.03.2024 з тимчасовим порушенням функції лівої та правої нижніх кінцівок. Захворювання ТАК, пов`язані з проходженням служби.

У довідці ВЛК вказано, що на підставі ст. 78 графи II розкладу хвороб позивач потребує відпустки на лікування після травми та захворювання на 30 календарних днів (а.с.34).

Позивачу надано відпустку за станом здоров`я з 21.03.2024 по 19.04.2024, що підтверджується відпускним квитком № 4590 від 30.03.2024. Дата повернення в розташування військової частини 20.04.2024 о 8-00 (а.с.35).

Позивач вибув у відпустку та став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 . На зворотному боці відпускного квитка № 4590 від 30.03.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 30.03.2024 проставлено штамп про постановку ОСОБА_1 на облік.

12.04.2024 вих.№6/4221 ІНФОРМАЦІЯ_3 видано ОСОБА_1 направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 з метою визначення придатності до військової служби.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП "КОЛ КОР" від 18.04.2024, травматолог ВЛК дійшов висновку про необхідність оперативного лікування в об`ємі тотального безцементного ендопротезування правого кульшового суглобу в умовах Одеського онкологічного клінічного центру за попередньою домовленістю (а.с.40).

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду позивач продовжив обстеження, здачу аналізів та медичну перевірку, про що проставлено відмітки лікувальних закладів (а.с.41).

20.04.2024 року ОСОБА_1 у розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, що позивачем не заперечувалось. В телефонній розмові позивач доповів, що в понеділок 22.04.2024 року зможе надати підтверджуючі документи своєї відсутності (а.с.83).

22.04.2024 тимчасово виконуючим обов`язки командира 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, яким повідомлено, що 22 квітня 2024 року командиром мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 під час проведення перевірки особового складу, було виявлено відсутність у розташуванні підрозділу АДРЕСА_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Він повинен був з`явитися 20 квітня 2024 року після закінчення відпустки за станом здоров`я. ОСОБА_1 в телефонній розмові доповів, що не може з`явитись з поважних причин (направлення на ВЛК), в понеділок 22 квітня 2024 року зможе надати підтверджуючі документи своєї відсутності.

ОСОБА_6 вказав, що станом на 22 квітня 2024 року документи, які б могли пояснити відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 в підрозділі, не були надані. У зв`язку з вищевикладеним 22.04.2024 року ним було зроблено доповідь оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини (а.с.94).

На підставі рапорту ОСОБА_7 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №116 від 23.04.2024 про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 (а.с.111).

Також командир військової частини НОМЕР_1 по цьому факту направив довідку-доповідь вих.№789/4/2377дск від 23.04.2024 командиру військової частили НОМЕР_6 (через СОЧ в/ч НОМЕР_7 ), командиру ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (через відділ напрямків), командиру тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (через оперативного чергового ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_6 »), начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 та Донецькій спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (а.с.95).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.04.2024 р. №530 "Про призначення службових розслідувань", заступником командира 2-ої механізованої роти з морально-психологічного забезпечення 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_8 проведено службове розслідування щодо уточнення причин та умов, що сприяли відсутності на військовій службі 22.04.2024 року старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення.

В ході службового розслідування відібрано пояснення номера обслуги 2-го мінометного розрахунку 1-го мінометного взводу мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_9 , сержанта мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_10 , старшого навідника 2-го мінометного розрахунку 2-го мінометного взводу мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 , які підтвердили, що 22.04.2024 року командиром мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 , під час проведення перевірки особового складу, було виявлено відсутність у розташуванні підрозділу АДРЕСА_1 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого бойового медика мінометної батареї 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Додатково підтверджено, що позивач в телефонній розмові повідомив про те, що він з поважних причин не може прибути в розташування військової частини.

За результатами службового розслідування, за відсутність на військовій службі з 20.04.2024 року по 25.05.2024 без поважних причин, порушення вимог: статей 11, 12, 14, 16, 26, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 №905 на підставі п. "в" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Також вказано, що таке дисциплінарне стягнення належить накласти після його повернення у військову частину НОМЕР_1 (а.с.88,125).

Не погодившись із припиненням виплати грошового забезпечення та накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, позивач подав позов до суду.

Щодо строків звернення до суду

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Відповідач посилався на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений законом.

Надаючи оцінку доводам дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо скасування кадрових наказів та виплати грошового забезпечення є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, неодноразово наголошував, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

До 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22 та у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 і від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22.

Матеріали справи не містять доказів ознайомлення зі змістом таких наказів позивача після їх прийняття або отримання ОСОБА_1 їх поштою чи іншим чином.

В позовній заяві, що подавалась адвокатом Грабовенського В.Б., вказано, що про існування наказів позивач дізнався та отримав їх копії 27.08.2024, після того, як вони були разом з копіями матеріалів службового розслідування направлені у відповідь на адвокатський запит (відповідь від 16.08.2024 року вих.№ 12619) (а.с.76-78).

Позов, що розглядається у даному провадженні, до суду направлений 06.12.2024 року. Суд встановив, що позивач не допускав безпідставних зволікань зі зверненням до суду, а тому, з огляду на необізнаність позивача про наявність оскаржуваних наказів та неотримання від військової частини письмових повідомлень про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, позов поданий в межах строків звернення до суду.

Щодо оскаржуваних наказів

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХП) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Україні ствердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ (далі Статут внутрішньої служби), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріям військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативні правовими актами.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів Украй військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

В силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Пунктом 2 оскаржуваного наказу №116 від 23.04.2024 позивача визнано таким, що вибув із складу сил та засобів, які залучаються та беруть опосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, як такого, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 22.04.2024 року, призупинено виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 з 22.04.2024 року.

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 №905 на молодшого сержанта ОСОБА_1 за це накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани на підставі п. "в" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно підпункту 5 пункту 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються, зокрема відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відповідно до пункту 189 Положення № 1153/2008 після прибуття до місця проведення відпустки військовослужбовці зобов`язані стати на облік, а в разі вибуття - знятися з обліку в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України.

Порядок обліку військових у відпустці регулює Додаток 2 до Статуту гарнізонної та вартової служби.

Відповідно до пункту 1 Додатку 2 до Статуту гарнізонної та вартової служби, по прибутті до місця проведення відпустки військовослужбовець повинен не пізніш як наступного дня стати на облік у відповідному органі управління Служби правопорядку в гарнізоні або в найближчому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, за день перед вибуттям до місця служби - знятися з обліку.

Про час узяття на облік і зняття з обліку на відпускній картці або посвідченні про відрядження роблять відповідну позначку.

Судом встановлено, що позивач став на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 30.03.2024 року на відпускному квитку проставлено штамп (а.с.35).

Згідно пункту 191 Положення № 1153/2008 відпустку може бути продовжено в разі затримки на шляху до місця проведення відпустки або неможливості виїзду з місця проведення відпустки внаслідок непередбачених перешкод у сполученні або через хворобу військовослужбовця, який прямує у відпустку або повертається з неї, на підставі документів, засвідчених посадовими особами, зазначеними в абзаці другому пункту 147 цього Положення, - на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Право продовження військовослужбовцю відпустки належить начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проведення відпустки. Про строки і причини затримки начальник органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки негайно повідомляє командира (начальника) військової частини, з якої прибув військовослужбовець, і робить відповідну позначку у відпускному квитку.

Згідно абзацу другого пункту 147 цього Положення, у разі затримки в дорозі з незалежних від військовослужбовця причин він повинен отримати відповідну позначку в посвідченні про відрядження або довідку про причини затримки у військового коменданта на транспорті або начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи керівника районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та Севастополя (далі - територіальний центр комплектування та соціальної підтримки), а в разі їх відсутності - в адміністрації шляхів сполучення або місцевій державній адміністрації чи органі місцевого самоврядування, а також повідомити про затримку командира (начальника) військової частини, в якій він проходить військову службу.

Відповідно до пункту 148 Положення № 1153/2008 військовослужбовець за наявності поважних причин, що перешкоджають йому своєчасно вибути з пункту відрядження до місця постійної служби (навчання), повинен повідомити про це командира (начальника) військової частини через начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а в разі їх відсутності - через посадових осіб місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування із зазначенням причин затримки.

Поважними причинами затримки військовослужбовця у відрядженні понад строки, зазначені в посвідченні про відрядження, є захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), що позбавили його можливості своєчасно повернутися з відрядження, стихійне лихо, інші надзвичайні ситуації. Причини затримки повинні бути підтверджені відповідними документами.

Згідно абзацу 3 пункту 192-1 Положення № 1153/2008 у разі неможливості прибути до місця проходження військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я чи за наявності інших обставин, що ускладнюють прибуття, військовослужбовець повідомляє про виникнення таких обставин з використанням засобів зв`язку особі, яка видала наказ про відкликання, або безпосередньому командиру (начальнику).

Відповідно до пункту 193 Положення № 1153/2008 у разі неповернення військовослужбовця чи неприбуття у зв`язку з відкликанням з відпустки в установлений строк та відсутності повідомлення про причини його затримки командир (начальник) військової частини негайно надсилає запит начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проведення військовослужбовцем відпустки. Після одержання відповіді на запит про те, що військовослужбовець не прибув до місця відпустки або своєчасно вибув до своєї військової частини, командир (начальник) військової частини організовує його розшук у встановленому порядку.

Як встановлено судом та описано вище, ІНФОРМАЦІЯ_8 після постановки на облік, 12.04.2024 направив ОСОБА_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 з метою визначення придатності до військової служби через погіршення стану позивача.

Документальних доказів повідомлення в розумінні пункту 148 Положення №1153/2008 ІНФОРМАЦІЯ_3 керівництва військової частини НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією, а тому не може вчасно повернутись із відпустки за станом здоров`я, суду не надано та матеріали справи не містять.

Як вказано в консультативному висновку спеціаліста КНП "КОЛ КОР" від 18.04.2024, позивачу було необхідним термінове оперативне лікування в об`ємі тотального безцементного ендопротезування правого кульшового суглобу в умовах Одеського онкологічного клінічного центру, а тому ОСОБА_1 не повернувся вчасно з відпустки з поважних причин (а.с.40).

Як встановлено судом, в телефонній розмові ОСОБА_1 , відповідно до абзацу 3 пункту 192-1 Положення № 1153/2008 повідомив військову частину НОМЕР_1 з використанням засобів зв`язку про виникнення обставин через які він не зможе прибути до місця проходження служби вчасно з відпустки, а тому посилання відповідача на порушення даного Положення є безпідставним.

Натомість, отримавши таку інформацію від ОСОБА_1 , знаючи про перебування його на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та відсутність повідомлень в порядку пункту 148 Положення № 1153/2008 від ІНФОРМАЦІЯ_9 про неможливість вчасного повернення на службу військовослужбовця, командування військової частини НОМЕР_1 не здійснило жодного заходу для з`ясування питання наявності поважних причин відсутності 22.04.2024 ОСОБА_1 на службі, а відразу прийняло наказ про припинення виплати грошового забезпечення.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 зі свого боку дотримався вимог Положення № 1153/2008 та повідомив про неможливість прибути до місця проходження служби. Натомість військова частина НОМЕР_1 не перевірила таких обставин та не з`ясувала це питання у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Відповідно до Постанови №168, в редакції чинній на 19.07.2022 року, установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з вимогами п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та відновлюється з дня повернення.

Тобто припинити виплату грошового забезпечення можливо лише за час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд вважає, що оскаржуваний наказ №116 від 23.04.2924 року прийнятий без урахування виконання ОСОБА_1 вимог абзацу 3 пункту 192-1 Положення №1153/2008 та без урахування наявності обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_10 повідомити командування військової частини НОМЕР_1 про направлення позивача на проходження ВЛК та подальше оперативне лікування. Більш того, відповідач, перед припиненням виплати грошового забезпечення позивачеві, в порушення пункту 193 Положення № 1153/2008 не з`ясував отриманої від нього інформації в ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняв наказ про припинення виплати грошового забезпечення без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, в розумінні ст.2 КАС України.

З огляду на дані обставини оскаржуваний наказ №116 від 23.04.2924 року є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі направлення від 12.04.2024 вих.№6/4221 ІНФОРМАЦІЯ_10 проходив медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 з метою визначення придатності до військової служби, який завершився видачою довідки ВЛК від 14.05.2024 року (а.с.37).

17.05.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 був направлений на стаціонарне лікування, яке позивач проходив з 22.05.2024 року по 03.06.2024 року. Йому здійснено протезування лівого кульшового суглобу (а.с.37-39).

За змістом статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

06.06.2024 позивач, після повернення з лікувального закладу, знятий ІНФОРМАЦІЯ_3 з обліку. Позивач повинен був повернутися до військової частини.

ОСОБА_1 після 06.06.2024 до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач після 06.06.2024 подавав рапорт з поясненням та копіями медичних документів.

Документальних доказів перебування на лікуванні, проходження ВЛК або наявності інших поважних причин неповернення в розташування військової частини після 06.06.2024 матеріали справи не містять. Будь-які пояснення з цього приводу у позові відсутні. Доказів звернення після 06.06.2024 ОСОБА_1 з рапортом до відповідача з приводу направлення на подальше лікування чи реабілітацію, надання відпустки чи проходження ВЛК матеріали справи не містять.

За відсутності у керівництва документальних доказів поважності причин через які, позивач не зміг повернутися до військової служби після 06.06.2024 в розташуванні військової частини, у відповідача були наявними підстави для невиплати грошового забезпечення з 07.06.2024 позивачеві на підставі п.15 розділу І Порядку №260, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до пункту 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно пункту 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил Українин а військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно пункту 84 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

За пунктом 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до пункту 87 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

За пунктом 96 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Відповідно до розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі Порядок №608) за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

- посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

- неправомірні дії військовослужбовця;

- зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

- вина військовослужбовця;

- причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

- вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

- висновки службового розслідування;

- пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

- інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За результатами службового розслідування, за відсутність на військовій службі з 20.04.2024 року по 25.05.2024 без поважних причин, порушення вимог: статей 11, 12, 14, 16, 26, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 №905 на підставі п. "в" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (п.2 наказу).

Пункт 2 наказу також містить вказівку про те, що так як ОСОБА_1 відсутній на військовій службі по теперішній час, таке дисциплінарне стягнення належить накласти після його повернення у військову частину НОМЕР_1 (а.с.88,125-126).

Також пунктом 3 цього наказу начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру, вказано врахувати факт самовільного залишення місця проходження військової служби молодшим сержантом ОСОБА_1 при нарахуванні грошового забезпечення, відповідно до пункту 5 розділу XVI та пункту 15 розділу IV Порядку №260, та позбавити його премії та додаткової винагороди у розмірі за місяці в яких було вчинено правопорушення.

При цьому суд бере до уваги той факт, що позивача стосуються лише два пункти наказу - 2 та 3, а тому позовна вимога про скасування його в повному обсязі є безпідставною, оскільки інші пункти інтересів ОСОБА_1 не зачіпають.

З огляду на встановлення факту відсутності в розташуванні військової частини ОСОБА_1 з 22.04.2024 по 25.05.2024 з поважної причини (направлення ІНФОРМАЦІЯ_11 на ВЛК, на оперативне лікування та проходження такого лікування) та виконання позивачем обов`язку щодо повідомлення таких обставин засобами зв`язку, суд вважає відсутніми підстави для прийняття 25.05.2024 рішення про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді суворої догани та позбавлення виплат.

При цьому суд враховує те, що службове розслідування завершилось 25.05.2024 в той час, коли позивач ще перебував на стаціонарному лікуванні, та в основу для прийняття наказу про застосування дисциплінарного стягнення покладено саме те, що позивач не повернувся до військової частини 22.04.2025, тобто ті обставини, яким суд надав оцінку вище у цьому рішенні.

Матеріали справи містять лист адвоката Ляшенко К.А. відповідно до змісту якого, нею направлено військовій частині копії медичних документів, а також пояснення з приводу того, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні. В зв`язку з цим адвокат просила виплатити позивачеві призупинені виплати грошового забезпечення з квітня 2024 року по теперішній час, а також скасувати наказ командира про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини. Цей лист з копіями документів відповідач отримав 15.07.2024 (а.с.57-60).

У позові адвокат посилається на те, що відповіді на свій лист вона не отримала.

Суд позбавлений права надавати оцінку обставинам щодо отримання копій документів 15.07.2024 військовою частиною НОМЕР_1 , її бездіяльності з приводу поновлення виплати грошового забезпечення з квітня 2024 року по теперішній час та скасування оскаржуваних в даному провадженні наказів, оскільки вони знаходяться поза межами предмету спору: позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії в цій частині перед судом не порушувались.

Згідно з вимогами п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин.

До матеріалів справи позивачем не надано документальних доказів того, яким чином склалися надалі правовідносини ОСОБА_1 з військовою частиною НОМЕР_1 з приводу проходження військової служби позивачем. У відзиві на позов представник військової частини НОМЕР_1 вказав, що в розташуванні військової частини позивач так і не з`явився. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що спір розглядається в межах позовних вимог, сформульованих позивачем. Зокрема, у даному провадженні таким предметом спору є оскаржувані накази, які суд перевіряє на предмет правомірності їх прийняття у відповідний строк та за відповідних обставин.

За відсутності попередньо поданих позивачем рапортів з поясненнями та документальних доказів поважності причин через які, він не зміг повернутися до військової служби після 06.06.2024, суд вважає, що після завершення лікування ОСОБА_1 належало застосувати заходи щодо негайного повідомлення військової частини НОМЕР_1 , за необхідності подати відповідні рапорти з медичними документами, клопотання про направлення на ВЛК, або на лікування, тощо з метою виконання своїх обов`язків як військовослужбовця.

Таких дій позивач не вчинив, документальних доказів перебування на лікуванні, у відпустці, тощо, матеріали справи не містять, а тому правові підстави для виплати грошового забезпечення після 06.06.2024 по теперішній час, як просить позивач, відсутні.

Натомість, за встановлених судом обставин, про що описано вище, позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити грошове забезпечення з 22.04.2024 року по 06.06.2024 належить задовольнити.

З приводу моральної шкоди

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою, другою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до частин третьої - п`ятої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року та № 1 від 27 лютого 2009 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність факту такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача (відповідача), наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (відповідача) та вини останнього (відповідача) в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 спілкувався з командуванням військової частини НОМЕР_1 20.04.2024 та повідомив про обставини за наявності яких не може з поважних причин повернутися в встановлений строк із наданої відпустки.

Натомість, судом не встановлено подальших дій позивача, які би свідчили про максимальне сприяння зі свого боку тому, щоб військова частина НОМЕР_1 володіла повним обсягом доказів та фактів, які би давали їй підстави для виплати грошового забезпечення з 22.04.2024, проведення службового розслідування по факту неповернення з відпустки та прийняття наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Дані обставини свідчать про відсутність нагальної цікавості позивача в період з 22.04.2024 по 06.06.2024 про ситуацію, яка відбувається у військовій частині НОМЕР_1 відносно його відсутності в місці її розташування. Такі обставини свідчать про те, що позивач не виявляв хвилювань з цього приводу, не сприяв запобіганню прийняттю відповідачем негативних для нього рішень та здійсненню негативних для нього дій, не цікавився ситуацією та не переймався тим, які наслідки настануть для нього в майбутньому.

Після 06.06.2024, незважаючи на наявність обов`язку застосувати заходи для подальших правовідносин з військовою частиною НОМЕР_1 , обмежився дорученням адвокату направити медичні документи до відповідача лише 15.07.2024, що додатково підтверджує відсутність намагання привести правовідносин з відповідачем в легітимне русло.

Натомість, суд погоджується з посиланням ОСОБА_1 на те, що невиконання відповідачем вимог про перевірку факту неповернення позивача до місця розташування служби шляхом звернення до ІНФОРМАЦІЯ_12 , а також формальний підхід для проведення службового розслідування, став підставою для висновку про те, що позивач самовільно залишив військову частину, що, в період проведення складної операції по заміні суглобу, негативно вплинуло на моральний стан позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належною компенсацією та відшкодуванням моральної шкоди позивача, заподіяної відповідачем у вигляді моральних страждань, описаних вище, суд оцінює в 1000,00 грн., яка підлягає стягненню у встановленому порядку з відповідача.

Щодо матеріальної шкоди

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені главою 82 ЦК України.

Встановлено обов`язок держави, Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі:

незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень;

незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень;

в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування нормативно-правового акту, що був визнаний незаконним і скасований.

Позивач вважає матеріальною шкодою свої витрати на адвокатські послуги з консультацій, направлення адвокатських запитів до військової частини НОМЕР_1 , заяв, оформлення позовної заяви. Вказує, що такі витрати складають 7800 грн.

Суд звертає увагу, що оплата адвокатських послуг в процесі досудового врегулювання та підготовки і подання позову до суду не є матеріальною шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України оскільки такі витрати не мають обов`язкового незворотного характеру настання як наслідку вчинення відповідачем протиправних дій, а їх розмір та необхідність понесення вирішуються особисто позивачем.

Таким чином, з огляду на те, що матеріали справи не містять документальних доказів заподіяння відповідачем матеріальної шкоди в сумі 7800 грн, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адімінстартивний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №116 від 23.04.2024.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2 та 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №905 від 25.05.2024 р.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 22.04.2024 по 06.06.2024.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Повне судове рішення виготовлене 14.03.2025.

Сторони:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ),

Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА