Справа № 380/542/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

17 березня 2025 рокусправа № 380/542/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправним. Скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (80028, Львівська область, Шептицький (Червоноградський) район, с. Забужжя, паспорт серії НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частини НОМЕР_1 ) (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону полковником ОСОБА_2 від 09.02.2024 №140-ОС в частині позбавлення премії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону полковником ОСОБА_2 від 10.03.2024 №403-ОС в частині позбавлення премії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону полковником ОСОБА_2 від 09.04.2024 №403-ОС в частині позбавлення премії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону полковником ОСОБА_2 від 08.10.2024 №1169-ОС в частині позбавлення премії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 премії, яких ОСОБА_1 був позбавлений наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.02.2024 №140-ОС, від 10.03.2024 №267-ОС, від 09.04.2024 №403-ОС, від 08.10.2024 №1169-ОС.

Ухвалою суду від 16.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, представником позивача усунуто вказані недоліки, подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Зазначив, що 15.11.2024 від відповідача надійшов лист-відповідь від 04.11.2024 у відповідь на адвокатський запит представника позивача, у якому відповідач надав розрахунковий лист ОСОБА_1 за грудень 2023 року - вересень 2024 року та витяг з наказів начальника НОМЕР_4 Прикордонного загону про позбавлення премії ОСОБА_1 за лютий 2024 року, березень 2024 року, квітень 2024 року та за жовтень 2024 року. З метою того, щоб отримати відомості за що на ОСОБА_1 була накладена догана і він був позбавлений премії, представником позивача було подано ще один адвокатський запит. Зазначив, що відповідь із копією необхідних матеріалів надійшла 13.12.2024. Тому, позивач не міг дізнатися про порушення свого права в дні винесення оскаржуваних наказів, оскільки не був з ними ознайомлений. Зазначив, що позивач на момент виникнення правовідносин є діючим військовослужбовцем, у нього немає бухгалтерської чи економічної освіти, щоб достеменно розбиратись у видах та розмірах грошового забезпечення. Звертає увагу також на введений в Україні воєнний стан. Вважає наведені причини пропуску строку звернення до суду поважними. Просить строк звернення до суду поновити.

Ухвалою суду від 22.01.2025 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Вирішено клопотання про поновлення строку звернення до суду розглянути під час розгляду справи по суті.

Відповідач позов не визнав, 04.02.2025 за вх.№8891 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Зазначив, що витяги з оскаржуваних у даній справі наказів, представник позивача отримав 15.11.2024, а подання уточнюючого адвокатського запиту було лише правом представника, а не обов`язком, так як в контексті даної справи, сторона позивача не оспорює саме дисциплінарне стягнення або рапорти безпосередніх керівників військовослужбовця. Крім цього, позивач як військовослужбовець повинен був бути обізнаним про порядок накладення та оскарження дисциплінарних стягнень, враховуючи специфіку проходження військової служби. В даному випадку можна констатувати пасивні дії зі сторони позивача на отримання детальної інформації та повноцінну не зацікавленість у даному питання.

При вирішенні питання щодо строку звернення до суду, суд виходить з такого.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 5 статті 122 КАС України передбачений місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач вважає визнати протиправними та скасувати накази начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 09.02.2024 №140-ОС, від 10.03.2024 №267-ОС, від 09.04.2024 №403-ОС, від 08.10.2024 №1169-ОС.

Отже, спірні рішення прийняті відповідачем 09.02.2024, 10.03.2024, 09.04.2024 та 08.10.2024 відповідно.

До суду із позовом про скасування вказаного пункту позивач звернувся 10.01.2025, пропустивши передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Визначення законодавцем строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Судом встановлено, а доказами підтверджено, що із спірними наказами представник позивача ознайомився 15.11.2024, що не заперечується і ним самим, а до суду звернувся 10.01.2025, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що встановлюючи момент, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, суд звертає увагу, що грошове забезпечення підлягає виплаті військовослужбовцю щомісячно, а тому про порушення свого права щодо отримання грошового забезпечення не у повному обсязі, позивач повинен був дізнатися при отриманні грошового забезпечення не пізніше останнього числа кожного місяця, в якому така винагорода мала бути виплачена. Покликання представника на введення воєнного стану не впливає на військовослужбовця, який несе службу і щомісяця отримує грошове забезпечення, і при надходженні таких вбачав різницю.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2022 по справі №160/18326/21.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, які зазначені в заяві від 17.01.2025, а саме, щодо посилання представника позивача на збір доказів, які потребували додаткового часу, суд звертає увагу, що представник позивача не був позбавлений можливості звернутись з позовною заявою в межах строку звернення до суду, а додаткові докази в обґрунтування позиції сторони позивача, могли ним бути подані вже під час розгляду справи.

При цьому, як видано з ордеру серії АО №1136864, договір про надання правничої допомоги між позивачем та його представником укладено 14.10.2024.

При цьому, посилання представника позивача на те, що він дізнався про порушення права з листа відповідача від 02.12.2024, не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а вказує на триваючу пасивну поведінку позивача, оскільки як вже вище зазначено, виплати грошового забезпечення є періодичними виплатами, а порушення права на їх отримання у належному розмірі є триваючим, та вчиняється у місяці, якому такі були виплачені.

Більше того, згідно листа індивідуальних співбесід з ОСОБА_1 , судом встановлено, що із позивачем було проведено співбесіди щодо порушення норм службової дисципліни, при цьому, судом не беруться до уваги твердження представника позивача, що підписи у вказаному листі не були здійснені позивачем, оскільки такі твердження не підтверджуються будь-якими доказами.

Зважаючи, що із заяви про поновлення строку звернення не вбачається поважних підстав, які підтверджуються доказами, а із поданих до суду документів суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд вважає, що позивачем не доведено об`єктивної неможливості звернення в суд у встановлений законом строк.

Щодо посилань представника позивача на введений в Україні воєнний стан, то суд погоджується з представником позивача про те, що введення воєнного стану в Державі свідчить про бойові дії на території України, які можуть створити значні перешкоди для реалізації особою права на звернення до суду. Водночас, запровадження воєнного стану лише по факту не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Так, необхідні відповідні обґрунтування, що в цей час в особи через воєнні дії були об`єктивні перешкоди для звернення до суду особисто чи через представника.

Вищевказані доводи суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 29.09.2022 в справі № 500/1912/22, згідно яких сам факт запровадження воєнного стану в Україні (це ж стосується й запровадження карантину тощо), без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для поновлення цих строків.

В спірному випадку, представник позивача повідомив суд, що позивач проходить військову службу. Однак, суд звертає увагу на те, що суду не доведено обставин того, що в представника позивача адвоката Буженко Ю.С., який на підставі договору від 14.10.2024 надає ОСОБА_1 послуги з правової допомоги, були об`єктивні перешкоди для звернення до суду з цим позовом в інтересах позивача.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Суд зауважує, що аргументи, на які посилається представник позивача, є формальними та на підтвердження цього заявником не надано жодних доказів, тобто скаржником не наведено аргументів щодо об`єктивної неможливості подання позовної заяви у визначені процесуальним законом строки і не надано жодних доказів на підтвердження пропуску цього строку через обставини, які не залежали від його волі.

Таким чином, суддя вважає, що позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли йому звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які він посилається, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку у цій частині.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення з цим адміністративним позовом до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування наказів начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 09.02.2024 №140-ОС, від 10.03.2024 №267-ОС, від 09.04.2024 №403-ОС, від 08.10.2024 №1169-ОС, у зв`язку з чим наведенні причини пропуску строку до суду визнаються судом не поважними, тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Відтак, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк звернення до суду з цим позовом, а обґрунтувань обставин та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду ні позивачем, ні його представником не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст. 240 КАС України.

Керуючись ст.ст. 240, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 , у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправним. Скасування наказу та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, він має право на повторне звернення до адміністративного суду, у загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна