Справа № 161/3235/25
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3235/25
Провадження № 2-а/161/81/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кушніра І.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 01.02.2022 року посадовою особою Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (далі Департамент) було винесено постанову серії DMV № 2202571, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 680 грн.

Зі змісту даної постанови слідує, що він 31.01.2022 року, керуючи транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила зупинки, а саме: здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 «и» ПДР України. Про винесення даної постанови він дізнався лише після накладеного 23.01.2025 року державним виконавцем арешту на його кошти у виконавчому провадженні ВП76912487. Ознайомився з оскаржуваною постановою він 10.02.2025 року, коли отримав її копію та копію матеріалів адмінстративної справи в Департаменті. Вважає дану постанову незаконною, оскільки в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення. Вказує, що 31.01.2022 року він припаркував своє авто більше ніж за 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території, його авто жодним чином не створювало перешкод дорожньому руху. У свою чергу, жодних належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять. На фото не зафіксовано відстані саме від виїзду з прилеглої території до його авто, а також фіксації факту вчинення замірів відстані та правильності дій інспектора. Зазначає, що при паркуванні він впевнився, що його транспортний засіб не заважає іншим транспортним засобам та пішоходам, його автомобіль жодних додаткових перешкод не створював. Враховуючи наведене, просить поновити процесуальний строк на подання позову, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження щодо нього за ознаками ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

28.02.2025 року від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень останній зазначає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 проведено із повним дотримання норм матеріального та процесуального права. Під час здійснення фіксації правопорушення інспектором було достовірно встановлено факт недотримання особою, яка 31.01.2022 року о 18:22, в м. Луцьк по вул. Степана Бандери, 6, керувала автомобілем Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , вимог п. 15.9 «и» ПДР України, а тому кваліфікація дій позивача є правильною. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні позиваа заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова була отримана позивачем 10.02.2025 року, а з даним позов останній звернувся до суду 17.02.2025 року, тобто в межах 10-ти денного строку, визначеного для оскарження постанови суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на подання даного позову.

Згідно з ст. 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 1521 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 12.10.2022 № 521-1 «Про уповноваження працівників департаменту муніципальної варти на виконання функцій інспекторів з паркування», працівників Департаменту наділено повноваженнями на здійснення функцій інспекторів з паркування, тобто працівники Департаменту у випадках, визначених законом, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами -першою, третьою і сьомою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису)

Судом встановлено, що 01.02.2022 року ст. інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Осінкіним В.В. було винесено постанову серії DMV № 2202571, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії DMV № 2202571 від 01.02.2022 року слідує, що 31.01.2022 року о 18:22, в м. Луцьк по вул.Степана Бандери, 6, особа, яка керувала транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила вимоги п. 15.9 «и» ПДР України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 14 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі також Закон № 3353-XII) зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Згідно з пунктом 15.9 «и» ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, статтею 265-4 КУпАП наведений перелік розміщення транспортного засобу, які є такими, що суттєво перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху, серед яких є розміщення транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Cуд зазначає, що для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, в тому числі створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки в цьому випадку.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

У частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, спірна постанова від 01.02.2022 року серії DMV № 2202571 відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до положень статті 14-2 КУпАП інспектором Департаменту було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення; 2) місце розташування по відношенню до нерухомих об`єктів; 3) географічні координати; 4) час.

У матеріалах справи містяться чотири фото розташування автомобіля по відношенню до нерухомих об`єктів із зазначенням географічних координат, зроблених із протилежних ракурсів. В сукупності, це і визначає точне місце розташування транспортного засобу позивача.

Фотофіксація відповідає вимогам ст. 14-2 КУпАП та дає можливість чітко встановити розташування автомобіля позивача по відношенню до нерухомих об`єктів. З проведеної фотофіксації чітко вбачається наявність виїзду з прилеглої території.

Також, інспектором з паркування проведено заміри ручним лазерним світловіддалеміром BOSCH GLM 50 від краю виїзду з прилеглої території до автомобіля позивача та зафіксовано показники замірів, що становлять 5, 429 метра.

Тому, позиція позивача про відсутність доказів вчинення даного адміністративного правопорушення є помилковою, адже в матеріалах справи наявні фото місця розташування та фото проведених замірів.

Водночас, спірна постанова містить обґрунтування того, що зупинка керованого позивачем транспортного засобу створювала перешкоди дорожньому руху.

Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу (пункт 1.10 ПДР).

Прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (пункт 1.10 ПДР).

Суд не погоджується із позицією позивача, що транспортний засіб не був перешкодою для дорожнього руху та не створював загрозу безпеці дорожнього руху, оскільки позивач у своїй позиції не враховує дорожню обстановку, а саме: що його транспортний засіб розміщений ближче 10 метрів з виїзду з прилеглої території, що зменшує оглядовість для автомобілів, які здійснюють виїзд із прилеглої території, і при цьому мають надати перевагу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі згідно з правилами дорожнього руху.

Об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, є створення реальної перешкоди дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) і така перешкода, не обов`язково повинна спричинити певні фактичні наслідки для конкретних осіб, а достатньо факту наявності потенційної, але реальної перешкоди, що підтверджено у спірному випадку.

Належними доказами правопорушення, визначеного частиною третьою статті 122 КУпАП, є документально підтверджений факт порушення правил зупинки, зафіксований на місці правопорушення в момент його вчинення.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено порушення частини 3 статті 122 КУпАП, така винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для винесення такої, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подання адміністративного позову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук