Справа № 320/29716/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яким просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12 червня 2023 року №113 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених сум за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 641,00 грн;

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо проведення щомісячного відрахування 20% пенсії ОСОБА_1 на погашення переплати пенсії згідно з рішенням від 12 червня 2023 року №113 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 461,00 грн протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 липня 2023 року у повному обсязі, без проведення щомісячного відрахування 20% пенсії ОСОБА_1 на погашення переплати пенсії згідно з рішенням від 12 червня 2023 року №113 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 461,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12 червня 2023 року №113 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених сум за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 641,00 грн;

- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо проведення щомісячного відрахування 20% пенсії ОСОБА_1 на погашення переплати пенсії згідно з рішенням від 12 червня 2023 року №113 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 461,00 грн протиправними;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, з 01 липня 2023 року у повному обсязі, без проведення щомісячного відрахування 20% пенсії ОСОБА_1 на погашення переплати пенсії згідно з рішенням від 12 червня 2023 року №113 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 461,00 грн;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 2147, 20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив про те, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу виплата пенсії на час служби припиняється.

Звернув увагу суду на те, що відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У випадку невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Також зазначив про те, що Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо приведення статусу Національного антикорупційного бюро України у відповідність з вимогами Конституції України" не містить прямих вказівок щодо дати з якої підлягає застосуванню ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а отже дана норма розповсюджується на всіх пенсіонерів з числа військовослужбовців, та осіб які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у разі повторного прийняття їх на військову службу або на службу до Національного антикорупційного бюро України.

Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки він отримує пенсію за вислугу років з 05 червня 2016 року на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", водночас до Національного антикорупційного бюро України працевлаштований 04 липня 2016 року, а тому обмеження встановлені ч. 2 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які набули чинності 10 листопада 2021 року не поширюються на нього, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Додатково зазначив про те, що жодних зловживань з його сторони допущено не було, відповідачем протилежного не доведено, а тому підстави для стягнення сум надміру виплаченої пенсії відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 01 серпня 2016 року №21/3/2-16/165 ОСОБА_1 до 04 червня 2016 року проходив військову службу в Службі безпеки України та звільнений на пенсію наказом голови Служби безпеки України від 07 травня 2016 року (а.с. 32).

З 05 червня 2016 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з витягом з наказу Національного антикорупційного бюро України від 02 липня 2016 року №255-н/дск ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперативного працівника Національного антикорупційного бюро України, як такого що пройшов за конкурсом з 04 липня 2016 року та присвоєно спеціальне звання полковник Національного антикорупційного бюро України, з 04 липня 2016 року.

Наказом Національного антикорупційного бюро України від 19 квітня 2023 року №272-онс-дск позивача звільнено зі служби у Національному антикорупційному бюро України на підставі пп. "б" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, 21 квітня 2023 року та виключено з кадрів Національного антикорупційного бюро України з 21 квітня 2023 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на підставі поданих Національним антикорупційним бюро України документів позивачу з 22 квітня 2023 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується протоколом про призначення пенсії за пенсійною справою № від 22 квітня 2023 року.

Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 12 червня 2023 року №1000-0505-8/89418 повідомило позивача про те, що у зв`язку з працевлаштуванням, виникла переплата пенсії за період з 11 листопада 2021 року по 30 червня 2023 року у сумі 395 600,00 грн, запропоновано добровільно вирішити питання про повернення надмірно виплачених коштів на рахунок Пенсійного фонду України, у разі якщо кошти не надійдуть на рахунок Пенсійного фонду України протягом 30 календарних днів переплата пенсії буде утримуватись по 20% від розміру пенсійної виплати щомісячно, починаючи з 01 липня 2023 року до повного погашення.

Головне управлінням Пенсійного фонду України у Київській області листом від 13 липня 2023 року №1000-0219-8/106628 на адвокатський запит від 11 липня 2023 року направлено, зокрема копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12 червня 2023 року №113, відповідно до якого, у зв`язку з новим поданням від 24 травня 2023 року №2171/5 Національного антикорупційного бюро України при призначенні пенсії за вислугу років з 22 квітня 2023 року (перехід з однієї силової структури на іншу) та виникнення обставин, у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо при ведення статусу Національного антикорупційного бюро України у відповідність вимогам Конституції України" від 19 жовтня 2021 року №1810-ІХ внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у частині поширення його дії на осіб начальницького складу НАБУ та згідно ст. 2 Закону України №2262 пенсіонер з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом у разу повторного прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб їх числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту пенсія не припиняється. Вся інша військова служба в силових структурах не дає можливості отримувати пенсію під час проходження служби. З огляду, на що у ОСОБА_1 утворилась переплата за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 461,00 грн, що підлягає стягненню.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою від 27 лютого 2023 року, якою просив скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 12 червня 2023 року №113 та провести перерахунок та виплату пенсії з 22 квітня 2023 року у повному розмірі, без застосування стягнення 20% від розміру пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 11 серпня 2023 року №1000-0211-8/120792 повідомило позивача про те, що у нього виникла переплата пенсії за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року у сумі 347 461,00 грн, яка утримується з 01 липня 2023 року у розмірі 20% пенсійної виплати щомісячно. Станом на 01 вересня 2023 року залишок боргу становить 297 445,35 грн.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про утримання з його пенсії надміру виплачених сум за період з 11 листопада 2021 року по 21 квітня 2023 року в сумі 347 641,00 грн позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції зазначив про те, що з огляду на вимоги ст. 58 Конституції України та тлумачення зазначеної статті Конституційним Судом України, внесені з 10 листопада 2021 року зміни до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" мають бути застосовані до осіб, які отримують пенсії за Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у разі прийняття їх на військову службу, зокрема до Національного антикорупційного бюро України, після 10 листопада 2021 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

На час призначення позивачу пенсії у червні 2016 року редакція ч. 2 ст. 2 Закону №2262-ХІІ визначала, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої і служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

10 листопада 2021 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо приведення статусу Національного антикорупційного бюро України у відповідність з вимогами Конституції України" від 19 жовтня 2021 року №1810-ІХ, яким зокрема було внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, згідно із якими ч. 2 ст. 2 після слів "до Національної поліції" доповнено словами "Національного антикорупційного бюро України".

Отже, після внесення вищевказаних змін редакція ч. 2 ст. 2 Закону №2262-ХІІ визначала, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Частиною 3 ст. 2 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Зазначений у ч. 3 цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення.

Згідно з висновками, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України також вказав, що закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп).

Отже, внесення з 10 листопада 2021 року змін до ч. 2 ст. 2 Закону № 2262-ХІІ, згідно із якими правило припинення виплати пенсії на період проходження служби у разі повторного прийняття на військову службу розповсюдилось на проходження служби в органах Національного антикорупційного бюро України, не може бути застосовано до правовідносин щодо призначення осіб до органів Національного антикорупційного бюро України під час перебування їх на пенсійному обліку за Законом № 2262-ХІІ, які виникли до набрання чинності вказаних законодавчих змін в силу прямих приписів ст. 58 Конституції України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обмеження, встановлені ч. 2 ст. 2 Закону №2262-ХІІ, які набули чинності 10 листопада 2021 року, не можуть поширюватися на позивача, враховуючи, що позивач, з 05 червня 2016 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ та був працевлаштований до Національного антикорупційного бюро України з 04 липня 2016 року.

Отже, з огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку