Справа № 440/3156/25
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 березня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/3156/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради",у якій позивач просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради" щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки, як категорія працівників, робота яких пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням в період з 2015 року по 2025 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з займаної посади 28 лютого 2025 року;

2) зобов`язати Комунальне підприємство "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, як категорія працівників, робота яких пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням в період з 2015 року по 2025 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з займаної посади 28 лютого 2025 року.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

За приписами пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

За приписами частини 1 статті 36 Закону України "Про державну службу" особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки".

Статтею 38 Закону України "Про державну службу" передбачено, що прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, здійснюються з урахуванням категорій посад державної служби та рангів державних службовців як виду спеціальних звань, що їм присвоюються.

Як слідує з матеріалів позову, ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача інформаційного відділу, лікаря-методиста та на посаді лікаря-методиста інформаційно-аналітичного відділу (сумісництво 0,50 посадового окладу) Комунального підприємства "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради".

Наказом голови комісії з реорганізації Комунального підприємства "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради" "Про звільнення працівника" №89-к від 25 лютого 2025 року відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України:

звільнено ОСОБА_1 , завідувача інформаційно-аналітичного відділу, лікаря-методиста, із займаної посади 28 лютого 2025 року відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України - скорочення штату працівників;

звільнено ОСОБА_1 , лікаря-методиста інформаційно-аналітичного відділу (сумісництво 0,50 посадового окладу) із займаної посади 28 лютого 2025 року відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України - скорочення штату працівників.

Не погодившись з не нарахуванням та не виплатою ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки, як категорія працівників, робота яких пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням в період з 2015 року по 2025 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з займаної посади 28 лютого 2025 року, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Будь-які відомості про те, що посади, які займала позивач у Комунальному підприємстві "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради", належать до посад державної служби відсутні. Докази того, що позивач приймала присягу державного службовця та про присвоєння рангу державного службовця відсутні.

Натомість, Комунальне підприємство "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради" є закладом охорони здоров`я.

Охорона здоров`я - система заходів, спрямованих на збереження та відновлення фізіологічних і психологічних функцій, оптимальної працездатності та соціальної активності людини при максимальній біологічно можливій індивідуальній тривалості її життя. Такі заходи здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, заклади охорони здоров`я; фізичні особи - підприємці, які зареєстровані у встановленому законом порядку та одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики; медичні та фармацевтичні працівники, фахівці з реабілітації, громадські об`єднання і громадяни. (частина 1 статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я, далі - Основи).

Заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації (частина 1 статті 3 Основ).

Таким чином, посади, які займала ОСОБА_1 у Комунальному підприємстві "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради", не відносяться до посад публічної служби, оскільки не пов`язані з діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, не є професійною діяльністю суддів, прокурорів, не є військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, іншою державною службою, патронатною службою в державних органах, службою в органах влади Автономної Республіки Крим чи органах місцевого самоврядування.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради", не є публічно-правовими, оскільки спір між позивачем з Комунальним підприємством "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради" виник з приводу врегулювання трудових відносин між працівником та роботодавцем.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2018 року у справі №807/1446/15 (К/9901/6639/18).

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене вище, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, натомість, позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич