Справа № 480/10056/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 р. Справа № 480/10056/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Прилипчук О.А.) від 04 грудня 2024 року по справі № 480/10056/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Головного управління Міністерства оборони України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) (в інтересах якого діє адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, далі - ОСОБА_2 , представник позивача) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Головного управління Міністерства оборони України (далі в/ч НОМЕР_1 ГУ МО України, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 ГУ МО України щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення - 29.05.2023;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 ГУ МО України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення - 29.05.2023.

Також, разом з позовом представником позивача надано заяву про поновлення строку на подачу позовної заяви.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 25.11.2024 представником позивача надано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 ГУ МО України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить її скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19.07.2022 передбачали, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Зазначає, що спірні правовідносини щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку, тому про нарахування та виплату належної компенсації позивачу стало відомо лише після отримання листа-відповіді відповідача, до цього моменту йому не було відомо про порушення свого права.

Посилається на рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 312 Кодекс про адміністративне правопорушення України (далі - КАС України), апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Головного управління Міністерства оборони України. Разом із позовною заявою подав заяву про поновлення строку.

Ухвалою суду від 25.11.2024 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом відмовлено, позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Також, роз`яснено позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

29.11.2024 представником позивача подано до суду заяву про виконання ухвали суду, в якому просить про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначає лише про те, що ч. 2 ст. 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Головного управління Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, - повернуто позивачу.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 25.11.2024, оскільки причини пропуску строку звернення до суду, вказані в заяві позивача про поновлення строку, визнані неповажними. Оскільки позивач звернувся з цим позовом до суду після 19.07.2022, тобто після набрання чинності змін, внесених до ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду із даним позовом обмежувався тримісячним терміном.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною шостою статті 161 КАСУ визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Позивач разом з позовною заявою подав заяву про поновлення строку, яка обґрунтована тим, що на момент звільнення позивача з військової служби ч. 2 ст. 233 КЗпП діяла в редакції за якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про працю не обмежувався будь-яким строком.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у задоволенні заяви про поновлення відмовлено, а позовну заяву залишено без руху. Надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших обґрунтованих та поважних причин.

29.11.2024 позивачем подано заяву про виконання ухвали суду, яка обґрунтована тим, що відповідно до ст. 122 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним. Водночас ч. 2 ст. 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, позивач фактично вказав аналогічні підстави, якими була обґрунтована заява про поновлення строку звернення.

Перевіряючи дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом, колегія суддів виходить з наступного.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Так, надаючи оцінку доводам щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд апеляційної інстанції виходить з того, що даний спір щодо пов`язаний з недотриманням відповідачем законодавства про працю.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Після 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями, а про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник одним місяцем, з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, слід дійти висновку про поширення дії татті 233 КЗпП країни в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22.

Так, предметом даного спору є, зокрема, виплата ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення - 29.05.2023.

Із матеріалів справи встановлено, що позивача виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_2 29.05.2023 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 26.05.2023 № 71-РС.

Також, листом від 25.10.2023 № 1619/157/6902 військова частина НОМЕР_1 надала інформацію згідно запиту адвоката Єрьоміної В.А. щодо нарахованих коштів колишньому військовослужбовцю ОСОБА_1 .

З огляду на наступне, колегія суддів вважає, що при отриманні листа-відповіді військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2023 позивач був обізнаний про порушення своїх прав, як він сам і зазначає в апеляційній скарзі

Відтак, тримісячний строк звернення до адміністративного суду має обраховуватися з 26.10.2023.

Натомість, до суду із даним позовом позивач звернувся лише 14.11.2024, тобто з пропуском строку, передбаченого чинним законодавством України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що додаткова щорічна відпустка не є постійною виплатою, а має разовий характер, оскільки виплачується одноразово відповідно до факту її надання або компенсації за невикористані дні відпустки.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, позивачем не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо невиконання позивачем вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Отже, враховуючи викладені обставини колегія суддів доходить висновку про обґрунтоване повернення судом першої інстанції позовної заяви у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністартивного суду від 04 грудня 2024 року по справі № 480/10056/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко