Справа № 320/54300/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17 березня 2025 року Київ № 320/54300/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України та Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

06.11.2024 через підсистему «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Харченка М.С. з позовом (зареєстрований 19.11.2024) до Міністерства освіти і науки України та Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України від 22.10.2024 про відмову вчинити заходи по внесенню змін до картки здобувача освіти ОСОБА_1 в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо відсутності порушення поточного здобуття освіти, послідовності, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» і їх скасувати;

- зобов`язати технічного адміністратора - Державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника - Міністерства науки і освіти України, внести зміни до картки здобувача освіти ОСОБА_1 в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, відомості про те, що поточне здобуття студентом ОСОБА_1 освіти на денному відділенні в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, по спеціальності - 222 Медицина, рівень освіти - магістр, «так, не порушує» послідовності, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;

- зобов`язати уповноважену особу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, після внесення змін технічним адміністратором, сформувати в Єдиній державній електронній базі з питань освіти довідку про здобувача освіти відносно студента ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з ухвалою суду від 20.11.2024 позовну заяву залишено без руху.

Оскільки позивач усунув недоліки у строк та у спосіб, визначений судом, відповідно до ухвали суду від 19.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Через підсистему «Електронний суд» 12.03.2025 представником позивача подано заяву про забезпечення позову (зареєстрована 13.03.2025), в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 направляти військовозобов`язаного ОСОБА_1 по призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період у військову частину до закінчення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, треті особи: Державне підприємство «Інфоресурс», ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

За приписами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 11.03.2025 приблизно о 15 годині в м. Києві позивач ОСОБА_1 на шляху на навчання до НМУ ім. О.О. Богомольня на станції метро «Контрактова площа» був затриманий працівниками поліції, так як перебував у розшуку в системі «Оберіг» з 21.02.2025 і переданий працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цей же день, він був примусово направлений для проходження військово-лікарської комісії, а потім у супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 доставлений на призовну дільницю у АДРЕСА_1 .

Уважають, що керівництво ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинили протиправні дії:

- в порушення пункту 63 постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (в редакції від 04.03.2025), не ставлячи військовозобов`язаного ОСОБА_1 до відома, не направляючи йому будь-яких повідомлень, 21.02.2025 оголосили його в розшук, а потім знаючи, що він є медичним персоналом і має право на відстрочку від призиву по мобілізації - направили для проходження військово-лікарської комісії;

- в порушення указу Президента України від 05.12.2024 № 817/2024 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 05.12.2024 «Щодо протидії загрозам національній безпеці України у сфері охорони здоров`я в особливий період», яким заборонено на призначення осіб з медичною освітою на посади військової служби, що безпосередньо не пов`язані з медичною практикою, призвали на службу по мобілізації студента-медика позивача ОСОБА_1 . Таким чином, всі підстави, якими суд раніше відмовляв у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження і на 5-й місяць судового розгляду виникли обставини, які вимагають зупинити протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони направляти військовозобов`язаного ОСОБА_1 на службу до військової частини, так як з моменту зарахування до військової частини, його статус зміниться із військовозобов`язаного на військовослужбовця.

Заявник також зазначив, що в заяві наведено достатньо доводів щодо очевидних ознак невідповідності дій ІНФОРМАЦІЯ_1 вимогам законодавства, а примусова мобілізація відносно медичного персоналу, якому законом передбачена відстрочка від призова до закінчення навчання, не тільки порушує законі права і інтереси позивача щодо зриву освітнього процесу, але і суперечить інтересам держави.

До заяви про забезпечення позову додано наступні документи: ордер, копію адвокатського запиту поліції від 11.03.2025 та адвокатського запиту ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2025, військовий квиток, форма 9, протокол, докази сплати судового збору та квитанції про надсилання заяви іншим учасникам справи.

Разом із заявою про забезпечення позову через електронний кабінет 12.03.2025 надійшла заява (зареєстрована 13.03.2025), до якої долучено відповідь на адвокатський запит). У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді з 11.03.2025 до 14.03.2025 включно, заяву розглянуто 17.03.2025.

За правилами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатись виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Разом із тим, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема прийматись у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії, або забороні іншім особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, із урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, із майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії, або забороні іншім особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Отже при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Суд зазначає, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві за своєю суттю є інститутом попереднього судового захисту, метою якого є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, тобто забезпечення позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, у тому числі, із метою запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.01.2019 у справі № 826/7496/18, від 28.02.2019 у справі № ЗД/813/1 /18, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20.

При цьому, обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету у частині заборони іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору; суд ураховує співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для нього.

У той же час, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншій особі вчиняти певні дії, у цьому конкретному випадку, із урахуванням певних обставин, які станом на день звернення із заявою виникли у позивача, зокрема шляхом його направлення для проходження військово-лікарської комісії і утримання ІНФОРМАЦІЯ_1 на призовній дільниці в м. Києві по вул. Зрошувальна, 17-А, що станом на день розгляду заяви документально не спростовано ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання відповіді на адвокатський запит від 12.03.2025 із усіма наявними запитуваними документами, - це не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

За приписами пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

При цьому суд ураховує й ту обставину, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

У той же час особа, яка має право на відстрочку/бронювання, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Разом із тим, не вдаючись до передчасної констатації права позивача на відстрочку/бронювання у спосіб, про який він заявляє та, відповідно, звернувся за захистом до суду, до вирішення спору по суті, станом на день звернення із заявою про забезпечення позову відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 11.03.2025. Із відповіді на адвокатський запит, наданої Управлінням поліції в метрополітені ГУ НП у м. Києві, убачається, що 11.03.2025 на станції КП «Київський метрополітен» «Контрактова площа» поліцейським управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві, на підставі частини другої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений та запрошений до кімнати поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . За інформацією в реєстрах та базах (банках) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває у розшуку за Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (за ініціативою ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як особа, яка не прибула за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк та місце, зазначені у повістці, а інформацію по цій події було зареєстровано в журналі єдиного обліку управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві за № 1720 від 11.03.2025 та гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було передано наряду поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, довози заяви частково знаходять своє підтвердження.

Оскільки станом на день розгляду заяви не отримано відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адвокатський запит, не надано запитуваних доказів, проте відсутні й докази того, що відносно позивача винесено наказ або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, що є безумовною підставою для відмови у забезпеченні позову в силу вимог пункту 3 частини третьої статті 151 Кодексу, суд уважає за необхідне заяву задовольнити, з метою збереження існуючого становища позивача до вирішення спору по суті.

У той же час, суд звертає увагу, що у силу вимог частини першої статті 157 Кодексу, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, суд доходить висновку, що якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на продовження здобуття освіти та, відповідно й відстрочки, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь заявника, оскільки надання/продовження відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Отже оскільки заходи забезпечення позову, про які просить заявник, із урахуванням встановлених обставин на день її подання не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища позивача, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на військову служу по мобілізації, до набрання законної сили рішенням суду у справі №320/54300/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України та Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Ухвалу в частині вжиття судом заходів забезпечення позову допустити до негайного виконання.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Скрипка І.М.