Справа № 420/29624/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ст. 262 ч.5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладене у листі від 15.08.2024 року за № 109/24.26-109;

- зобов`язати Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити актовий запис про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Беер-Шева, Держава Ізраїль, матір`ю якої записана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Одеси, громадянка України;

- зобов`язати Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до поновленого актового запису про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у місті Беер-Шева, Держава Ізраїль, матір`ю якої записана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Одеси, громадянка України, в графі відомості про батька зазначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Ройлянка Саратський район Одеської області, громадянин України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль та записом відомостей про народження живонародженної дитини, де зазначені лише відомості про матір - ОСОБА_1 , в графі сімейний стан зазначено «розлучена». Пізніше, 31.03.2023 року між позивачами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був зареєстрований шлюб. Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №143 від 17.04.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 може являтись біологічним батьком ОСОБА_3 , з ймовірністю 99,99999%.

Посилаючись на вищевказані обставини, ОСОБА_1 звернулась до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо поновлення актового запису та внесення змін, однак листом від 15.08.2024 року відповідач відмовив у вчиненні вказаних реєстраційних дій.

Не погоджуючись із вищевказаною відмовою Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року по справі №420/29624/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адміністративний позов з додатками, а також ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року про відкриття провадження у справі було отримано 08.10.2024 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи (а.с. 56).

У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов відповідачем наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзиву відповідачем не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзиву у строк, встановлений судом, не надано.

При цьому в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а також про можливість вирішення судом справи за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року було вирішено подальший розгляд справи №420/29624/24 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

29.01.2025 року було проведено підготовче судове засідання по справі, в якому представник позивачів адвокат Боровик А.О. надала пояснення по суті спірних правовідносин. Представник відповідача до підготовчого судового засідання не з`явився, був повідомлений про дату та час проведення підготовчого судового засідання належним чином та своєчасно.

29.01.2025 року підготовче провадження у справі №420/29624/24 було закрито та призначено розгляд справи по суті на 03.03.2025 року.

03.03.2025 року було проведено судове засідання, в якому представником позивачів адвокатом Боровик А.О. були надані додаткові письмові пояснення (а.с.70-71), а також представник позивачів виступила із вступним словом та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, був повідомлений про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що стороною позивачів в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, надані письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження за наявності відповідного клопотання представника позивачів.

Суд у справі встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль (а.с. 13-14), а також записом відомостей про народження живонародженної дитини (номер посвідчення особи НОМЕР_3) (а.с. 16-18), де зазначені лише відомості про матір - ОСОБА_1 , в графі сімейний стан зазначено «розлучена».

Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України від 13.09.2022 року за №6164/19-536/зг-127, ОСОБА_3 зареєстрована громадянкою України (а.с. 23).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №ГЗ-215087-ф/л (а.с.33), ОСОБА_3 має наступне зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

31.03.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 25).

Відповідно до висновку експерта №143 від 17.04.2023 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, виконаної комунальною установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.с. 26-32) зазначено, що ОСОБА_2 може являтись біологічним батьком ОСОБА_3 , з ймовірністю 99,99999%, таким чином, батьківство практично доведено.

ОСОБА_1 , звернувшись на особистому прийомі у керівника Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо визнання батьківства відносно ОСОБА_3 (а.с.34), отримала у відповідь лист від 15.08.2024 року в порядку Закону України «Про звернення громадян», в якому було зазначено, що в ході перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено, що на момент народження дитини ( ОСОБА_3 ) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб вищевказаних громадян було зареєстровано лише 31.03.2023 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Даний факт викликає сумніви щодо кровного споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Крім того, за даними Державного реєстру актів цивільного стану виявлено актові записи про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до яких у графі «Відомості про батька» батьком зазначено ОСОБА_2 . У листі окремо зазначено, що фіктивне визнання батьківства, тобто визнання батьківства без наміру виконувати батьківські права, порушує права дитини. Саме тому, з метою захисту прав дитини Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у листі від 15.08.2024 року зазначив, що питання поновлення актового запису про народження з подальшим встановленням батьківства (у разі наявності кровного споріднення) або усиновлення відносно ОСОБА_3 потребує вирішення в судовому порядку.

Не погоджуючись із вищевказаною відмовою Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.

Дослідивши адміністративний позов та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представника позивачів у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.121 Сімейного кодексу України (далі - СК України) права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст.125 СК України Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

За ч.ч.1,3 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

За ч.1 ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст.49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням та припиненням їхньої дії, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року №2398-VI (далі - Закон №2398-VI).

За ст.2 Закону №2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

За ст.4 Закону №2398-VI органами державної реєстрації актів цивільного стану є, зокрема: відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

Відповідно до ст.9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

За ч.1 ст.22 Закону №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку.

За ст.9 Закону №2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за №96/5 було затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

За п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно п.1.2 Правил поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів.

Заяви громадян України про поновлення актових записів цивільного стану, які були складені компетентними органами іноземних держав, розглядаються на загальних підставах з дотриманням вимог цих Правил (п.1.3 Правил).

Відповідно до п.1.5 Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником.

Документи, складені іноземною мовою, подаються для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку, які залишаються у справах відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

За п.1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Згідно п.1.10 Правил питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у строк, що не перевищує трьох місяців, з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку (п.1.15 Правил).

За п.1.16 Правил відомості про внесення змін до актового запису цивільного стану, їх поновлення та анулювання вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно п.2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України).

Заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

Згідно п.2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

За п.п.2.13.3 п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов`язаний прийняти заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, розглянути її у спосіб та в порядку, визначеному законодавством, та за результатами такого розгляду скласти письмовий висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову у внесенні змін.

Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 року у справі №822/1064/17 була сформована правова позиція, згідно якої предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не наявність в особи особистого немайнового права.

При розгляді справ, пов`язаних з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану неприпустимим є вихід адміністративного суду за межі публічно-правових аспектів справи і встановлення юридичних фактів, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. Суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених поданими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.

Верховний Суд у постанові від 16.11.2023 року по справі №420/11422/23 зазначив, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду в таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічного правового висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21.02.2025 року по справі №420/25539/24.

Тобто, аналізуючи вищезазначені приписи, ключовим моментом в межах спірних правовідносин є встановлення факту подання заяви про визнання батьківства до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, яка є підставою для внесення відповідних змін до актового запису цивільного стану, та факту отримання висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану за результатом розгляду такої заяви.

Як було встановлено судом за час розгляду даної справи, ОСОБА_1 звернулась на особистому прийомі у керівника Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із питанням визнання батьківстві відносно ОСОБА_3 . При цьому матеріали справи не містять доказів звернення позивачів із спільною письмовою заявою до відповідача про визнання батьківства відносно ОСОБА_3 для подальшого внесення змін до актового запису цивільного стану. Крім того, матеріали справи взагалі не містять доказів звернення до відповідача другого позивача - ОСОБА_2 із відповідною заявою про встановлення батьківства. Як наслідок, матеріали справи не містять доказів винесення висновку відділом державної реєстрації актів цивільного стану за результатом розгляду заяви щодо визнання батьківства відносно ОСОБА_3 .

Тобто, враховуючи вищевказані обставини справи суд доходить висновку, що позивачі фактично не звертались до відповідача із заявою у встановленому законом порядку, та, як наслідок, не отримували висновку, прийнятого відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Наявний в матеріалах справи лист відповідача від 15.08.2024 року не є висновком в розумінні приписів Закону №2398-VI та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12.01.2011 року №96/5.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази звернення позивачів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) до органу реєстрації актів цивільного стану з відповідною спільною письмовою заявою про встановлення батьківства відносно ОСОБА_3 , то вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), викладене у листі від 15.08.2024 року за №109/24.26-109, на думку суду, є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки позивачі із письмовою заявою у встановленій законом формі до відповідача не звертались, відповідного висновку за результатами розгляду цієї заяви відповідачем не приймалось, та докази порушення прав позивачів в цій частині відсутні.

Враховуючи вищевказані підстави, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на користь сторони позивачів судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257-258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.