Справа № 400/10558/24
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 р. № 400/10558/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А. з розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, просп. Центральний, 288,м. Миколаїв,54003,

про стягнення 241 670,25 грн,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, починаючи з 13.04.2024 по 20.10.2024 включно у розмірі 241 670,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі № 400/316/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2024, поновлено позивача на посаді, при цьому в цій частині рішення підлягало негайному виконанню. Однак рішення суду було виконано відповідачем лише 21.10.2024, відтак відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення з 13.04.2024 по 20.10.2024 включно у розмірі 241 670,25 грн.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 13.11.2024.

Ухвалою від 25.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що Головне управління, діючи добровільно, вжило необхідних заходів за для фактичного виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №400/316/24 про поновлення Позивача на посаді. Натомість сам Позивач жодних активних дій спрямованих на своєчасне поновлення на посаді та продовження трудових відносин з 12.04.2024 не вживав. Зокрема, Позивач самостійно не звертався до Держпродспоживслужби та Головного управління з вимогою виконати рішення, поновити його на роботі. Хоча виконавчий лист для примусового виконання рішень був виданий судом 12.04.2024, але Позивач звернувся з ним до Державної виконавчої служби лише 16.10.2024, що дає підстави стверджувати про його недобросовісність, штучно створюючи передумови для несвоєчасного поновлені на посаді та збільшенні періоду затримки для отримання грошової компенсації у вигляді середнього заробітку у більшому розмірі. Крім того, після поновлення на роботі, того ж дня - 21.10.2024 до Головного управління надійшов лист тимчасової непрацездатності Позивача, який був продовжений до 25.10.2024. І того ж дня 21.10.2024 Позивач написав заяву про звільнення за власним бажання з 28.10.2024. Отже зазначені дії Позивача вказують на те, що після свого поновлення на роботі Позивач не мав наміру працювати, а мав намір збільшити собі дні вимушеного прогулу з метою отримання більшої компенсації для свого збагачення за рахунок бюджетних коштів. Вищенаведені обставини свідчать про зловживання Позивачем своїм трудовим правом (а саме правом на отримання середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду на підставі статті 236 КЗпП України), у формі створення для роботодавця Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ситуації правової невизначеності, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст.262 КАС України, без проведення судового засідання в порядку письмовому провадженні. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.12.2023р. т.в.о. голови Держпродспоживслужби Сергієм Ткачуком було видано наказ Держпродспоживслужби від 12.12.2023 року №783-к Про звільнення ОСОБА_1 ., відповідно до якого звільнено з 13.12.2023 року ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, у зв`язку з отриманням ним негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу.

Позивач звернувся до суду з позовом про оскарження висновку, наказів та поновлення його на посаді.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі № 400/316/24, залишеного в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2024, задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасувано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців територіальних органів Держпродспоживслужби, які займають посади державної служби категорії Б - перших заступників та заступників начальників головних управлінь Держпродспоживслужби в областях, м. Києві та міжрегіональних головних управлінь Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, у 2023 році, затверджений наказом від 05.12.2023р. № 760- к, в частині визначення результатів виконання завдань першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_1 за 2023 рік; визнано протиправним та скасувати наказ від 05.12.2023 року № 760-к Про затвердження висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців у 2023 році, в частині затвердження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності першого заступника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_1 за 2023 рік; визнано протиправним та скасувати наказ Держпродспоживслужби від 12.12.2023 року №783-к Про звільнення ОСОБА_1 , відповідно до якого звільнено з 13.12.2023 року ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, у зв`язку з отриманням ним негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області; стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 37593,15 грн, з урахуванням податків; стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 157 533, 20 грн, з урахуванням податків. А ткож ухвалено, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області та стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 37593,15 грн. з урахуванням податків.

На виконання вказаного судового рішення Миколаївським окружним адміністративним судом, що стосується негайного виконання видані виконавчі листи від 15.08.2024 та виконавчий лист від 15.08.2024 видано судом після набрання рішенням законної сили.

Відповідачем виконано рішення суду 21.10.2024, видано наказ від 21.10.2024 № 908-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та виплачено 157 533,20 грн за період з 13.12.2023 по 12.04.2024.

Позивач вважаючи, що відповідач мав виплатити йому середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиноами 1, 2, 7 ст.235 КЗпП України визначено, що У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З наведених норм вбачається, що відповідач зобов`язаний був добровільно виконати рішення суду про поновлення позивача на посаді, оскільки це його законодавчо встановлений обов`язок.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Відповідно до ч.2 ст.65 Закону України Про виконавче провадження рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач виніс наказ «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » лише 21.10.2024, тоді як рішення судом ухвалено 12.04.2024 і в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню. Тобто, рішення суду виконано з затримкою, тому згідно зі ст. 236 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Суд встановив, що середньоденне грошове забезпечення позивача складає 1790,15 грн. Загальна тривалість затримки виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду склала робочих дня 135 робочих дні (з 13.04.2024 по 20.10.2024).

Сума середнього заробітку позивача за час затримки виконання рішення суду складає 241 670,25 грн (135 р.д. * 1790,15 грн).

Таким чином, наведений позивачем розрахунок суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в розмірі 241 670,25 грн відповідає вимогам Порядку №100.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів негайного (вчасного) виконання рішення суду.

Позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (просп. Центральний, 288,м. Миколаїв,543) задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (пр. Центральний, 288, м. Миколаїв, 54003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.04.2024 по 20.10.2024 включно в розмірі 241 670,25 грн (двісті сорок одна тисяча шістсот сімдесят гривень двадцять п`ять копійок).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (просп. Центральний, 288,м. Миколаїв,543) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2 416,70 (дві тисячі чотириста шістнадцять гривень сімдесят копійок).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов