Справа № 307/649/25
Суддя: Бобрушко В. І.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/649/25
Провадження № 2-а/307/17/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивує тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 14 лютого 2025 року за №288 на нього накладено адміністративне стягнення, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень. Обґрунтовуючи підстави притягнення до адміністративної відповідальності та застосування стягнення у виді штрафу, ОСОБА_2 посилався на те, що 22 листопада 2024 року встановлено, що позивач не прибув за викликом у визначений повісткою №1154187 від 22 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В постанові зазначено, що дата вчинення адміністративного правопорушення є 22 листопада 2024 року, а дата виявлення порушення 22 листопада 2024 року. Вважає, що вищевказана постанова є протиправною, винесеною з порушенням вимог законодавства, а тому таку слід визнати протиправною і скасувати. Позивач не погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваній постанові, звертає увагу суду на те, що в порушення встановленого порядку оповіщення військовозобов`язаних чи резервістів, він не отримував у визначений законом спосіб і порядок 22 листопада 2024 року повістку №1154187, якою його викликалося про ІНФОРМАЦІЯ_2 на 22 листопада 2024 року на 14 год. 00 хв., ні шляхом вручення йому особисто уповноваженою особою, ні поштовим повідомленням, і тому він не знав і не міг знати про місце, день і час, на який його викликали, а так само і мету виклику до ТЦК. Крім того, як убачається з протоколу №288 від 14 лютого 2025 року та постанови №288 від 14 лютого 2025 року, дата вчинення зазначеного адміністративного правопорушення відповідає даті його виявлення, тобто 22 листопада 2024 року. Однак, в протоколі №288, яким на думку уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 зафіксовано факт вчиненого адміністративного правопорушення, не зазначено доказ, який би свідчив про факт належного вручення позивачу повістки №1154187 від 22.11.2024 року, якою його було зобов`язано з`явитися в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 год.00 хв., цього ж дня, 22 листопада 2024 року. Також, як убачається із змісту протоколу №288 від 14.02.2025 року, в ньому відсутні будь-які відомості про спосіб, час, місце і ким вручено повістку №1154187, зобов`язано позивача з`явитися в ТЦК та СП, що свідчить про порушення Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністертсва оборони України від 01.01.2024 року за №3. Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення. З огляду на те, що позивач в жоден з визначених законом способів не був оповіщений про мету, день, час і місце його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 то вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Просить ухвалити рішення суду, яким визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 14 лютого 2025 року за №288, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 14 лютого 2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 288 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Підставою таких дій, було те, що громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою №1154187 день та час (22.11.2024 р. 14 год. 00 хв.), до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, дата вчинення адміністративного правопорушення - 22.11.2024 р., дата виявлення - 22.11.2024 р. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 14 лютого 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 у кабінеті №20. В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» позивач зазначив, «Тому що, укр. пошта не надіслала повідомлення про наявність повістки, так як я був в ТЦК 13 листопада, не міг знати що до мене прямує повістка!!! Прошу розглянути справу без мене». 14 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову №288 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , якою накладено штраф у розмірі 17000 грн. Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за №560. Відповідно до п.34 Порядку, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. Представник зазначає, що твердження позивача про неправомірність його притягнення до адміністративної відповідальності з підстав не вручення йому особисто повістки не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови. Таким чином, на думку відповідача, ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку, оскільки не з`явився в зазначений повісткою строк, а також не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом трьох діб про причину своєї неявки, як це передбачено чинним законодавством України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Матіко Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. Також, позивач додатково пояснив, що 13 листопада 2024 року вінвже перебував в ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як його було викликано повісткою на цей день для уточнення даних, та його ніхто не повідомляв про наявність ще одної повістки та необхідність його повторної явки в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 22 листопада 2024 року.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити. Також, зазначив, що позивач ОСОБА_1 13 листопада 2024 рокудійсно перебував в ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як його було викликано повісткою на цей день.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2025 року за №288, складеного старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_1 , не прибув за викликом у визначений повісткою №1154187 від 22 листопада 2024 день та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період; датавиявлення порушення 22 листопада 2024 року, дата вчинення правопорушення 22 листопада 2024 року.

В постанові по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 14 лютого 2025 року за №288, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зазначено, що ОСОБА_1 , не прибув за викликом у визначений повісткою №1154187 від 22 листопада 2024 день та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП», та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень; датавиявлення порушення 22 листопада 2024 року, дата вчинення правопорушення 22 листопада 2024 року.

Зі змісту повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 листопада 2024 року за №1154187 вбачається, що позивач ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14 годину 00 хвилин 22 листопада 2024 року, для уточнення даних, яка була відправлена йому поштовим зв`язком «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про причини повернення вказаної повістки «Укрпошта» (трекінг відправлення 232) 26 листопада 2024 року вона була повернута відправнику, у зв`язку з відсутністю одержувача за адресою проживання.

Згідно повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 серпня 2024 року за №29479 ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 16 годину 00 хвилин 13 листопада 2024 року за адресою: м. Тячів, вул. Незалежності, 49, з метою уточнення персональних даних.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 1 ст.210-1 передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оборону України" визначено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту також готовності населення і території держави до оборони.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч. 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, та діє на час розгляду даної справи.

Згідно зі ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Також, суд зазначає, що абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який згідно оскаржуваної постанови порушив позивач ОСОБА_1 , визначено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно ч.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані та резервісти, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Після закінчення події, яка стала поважною причиною неприбуття військовозобов`язаного чи резервіста у строк, визначений у повістці, військовозобов`язаний чи резервіст зобов`язаний протягом трьох діб прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року за №673 затверджено Перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскаржувана постанова містить відомості про те, що було вчинене адміністративне правопорушення, однак не містить посилань на будь-які докази, які б підтвердили вчинення порушення позивачем.

При цьому, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Як встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 не було відомо те, що йому необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року для уточнення даних згідно повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 листопада 2024 року за №1154187, оскільки така повістка йому вчасно вручена не була, оскільки була повернута відправнику 26 листопада 2024 року, тобто через чотири дні після 22 листопада 2024 року, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за адресою проживання, що підтверджується довідкою про причини повернення вказаної повістки «Укрпошта» (трекінг відправлення 232).

На думку суду, вказані обставини унеможливлювали прибуття позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року за повісткою від 12 листопада 2024 року за №1154187 для уточнення даних.

При цьому, суд також зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 13 листопада 2024 року, тобто за 9 днів до його виклику за повісткою від 12 листопада 2024 року за №1154187, 13 листопада 2024 року, вже перебував в ІНФОРМАЦІЯ_4 , так якого було викликано повісткою від 13 серпня 2024 року за №29479 на цей день для уточнення даних, що також підтверджено представником відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні.

З наведеного вбачається про відсутність необхідності повторного виклику позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних на 22 листопада 2024 року.

В ході ж розгляду даної адміністративної справи представником відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення його до відповідальності та відсутності доказів скоєння ним правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відзив відповідача містить лише перелік норм чинного законодавства, проте у відзиві відсутні обґрунтування заперечень проти позову, не додано належні та допустимі доказів на спростовування позиції позивача.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у оскаржуваній постанові обставин, а тому постанова від 14 лютого 2025 року за №288 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605 гривень 60 копійок.

Однак, позивачем ОСОБА_1 при поданні даного позову сплачено судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок (квитанція №285Т005НR9 від 21 лютого 2025 року), тобто переплачений судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок, який йому слід повернути.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.9, 210-1, 245, 247, 251, 252, 255, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст.2, 5-11, 13-15, 72-79, 90, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 14 лютого 2025 року за №288, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплачений ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в АТ «ОТП Банк» згідно квитанції №285Т005НR9 від 21 лютого 2025 року, - повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення (складення) рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 , України, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Головуючий В.І. Бобрушко