Справа № 380/2047/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 рокусправа № 380/2047/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мартинюка В.Я. розглянувши в спрощеному провадженні без виклику сторін у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення № 97 від 27.01.2025 року про відмову щодо переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 26.04.1999 року по 07.06.2004 року - 05 років 01 місяць 11 днів та в органах державної податкової служби з 08.06.2004 року по 21.03.2025 року 20 років 07 місяців 06 днів;

зобов`язати призначити та виплатити з 21.01.2025 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.01.2025 року № 37-13-01- 10-00-11 та від 17.01.2025 року № 38-13-01-10-00-11.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що відповідач 2 протиправно відмовив їй у переводі з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав, що у спірний період вона працювала на посадах в органах місцевого самоврядування та в органах державної податкової служби, які не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, оскільки такі відповідно до статті 25 Закону №3723-ХІІ, статті 46 Закону № 889-VIII від 10.12.2015 року та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 03.05.1994 року №283 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 25.03.2016 року №229 мають бути зараховані до стажу державної служби. Крім того, посилається на правові позиції Верховного Суду.

Відповідач 1 подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, що з 01.04.2001 посади, які займала позивач в органах місцевого самоврядування та в органах державної податкової служби, то такі не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, а вимога позивача про призначення пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 №889-ХІІ «Про державну службу» є безпідставною та неправомірною, оскільки їй вже призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058, а отже в подальшому можливий лише перевід на інший вид пенсії.

Відповідач 2 подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, згідно записів трудової книжки позивач працювала в органах державної податкової служби та їй присвоювались спеціальні та персональні звання, а відтак вважає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Таким чином, у зв`язку із відсутністю у позивача стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, нами правомірно відмовлено у переведенні її з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Ухвалою суду від 17.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

Позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З трудової книжки серія НОМЕР_1 від 07 квітня 1982 року убачається, що позивач працювала, серед іншого, на таких посадах:

26.04.1999 зарахована на посаду спеціаліста ІІ категорії. Встановлено 13 ранг державного службовця;

26.04.1999 прийняла присягу державного службовця;

30.11.2000 в зв`язку з реорганізацією управління соціального захисту населення звільнена по переводу в управління праці та соціального захисту населення;

01.12.2000 у зв`язку з утворенням управління праці та соціального захисту населення переведена на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку, звітності та планово-фінансової роботи;

03.09.2001 прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування;

03.12.2001 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

01.12.2003 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

07.06.2004 звільнено з роботи у зв`язку з переведенням до Червоноградської об`єднаної державної податкової інспекції;

08.06.2004 зарахована на конкурсній основі з шестимісячним випробувальним терміном на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора групи стягнення коштів майна відділу стягнення податкового боргу;

02.08.2004 переведена на посаду ревізора-інспектора групи планування та інформаційного забезпечення відділу стягнення податкового боргу;

18.08.2004 переведена без збереження випробувального терміну на посадку старшого державного податкового ревізора-інспектора групи стягнення коштів майна відділу стягнення податкового боргу;

01.10.2004 присвоєно персональне звання інспектора податкової служби ІІ рангу;

25.02.2005 в зв`язку із структурними змінами переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора групи стягнення коштів майна;

19.09.2005 в зв`язку із структурними змінами переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи;

06.04.2006 в зв`язку з реорганізацією Червоноградської ОДПІ звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшого працевлаштування в ДПІ у Сокальському районі;

07.04.2006 зарахована в порядку переведення на посаду головного державного податкового інспектора організаційно розпорядчої роботи;

01.12.2006 посада головного державного податкового інспектора організаційно розпорядчої роботи перейменована на головний державний податковий інспектор з питань організаційно розпорядчої роботи;

01.05.2007 присвоєно персональне звання інспектора податкової служби І-го розряду ;

07.07.2008 переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору проведення податкового аудиту платників податків відділу податкового контролю юридичних осіб;

13.02.2009 переведена на посаду старшого державного податкового інспектора сектору масово-роз`яснювальної роботи та звернень громадян;

27.09.2010 переведена із займаної посади на посаду старшого державного податкового ревізора інспектора відділу податкового контролю юридичних осіб;

11.03.20011 в зв`язку із структурними змінами переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору перевірок платників податків відділу податкового контролю юридичних осіб;

19.03.2012 у зв`язку із реорганізацією в порядку перетворення ДПІ у Сокальському районі та утворенням ДПІ у Сокальському районі Львівської області Державної податкової служби призначена у порядку переведення на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб;

01.07.2013 у зв`язку з реорганізацією ДПІ у Сокальському районі Львівської області Державної податкової служби шляхом приєднання та утворення Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області призначена у порядку переведення на посаду стартового державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій;

01.01.2014 присвоєно спеціальне звання «Інспектора податкової та митної справи І рангу»;

03.07.2014 у зв`язку із структурними змінами переведена на посаду головного державного інспектора відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій;

15.09.2014 переведена на посаду головного державного інспектора відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій (на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника);

15.04.2015 у зв`язку з реорганізацією Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області шляхом приєднання та утворенням Сокальської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області призначена у порядку переведення на посаду головного державного інспектора відділу оподаткування юридичних осіб (на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника);

25.02.2016 у зв`язку із структурними змінами переведена на посаду головного державного інспектора по роботі з персоналом;

09.06.2016 зарахована в порядку переведення на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників податків (на час відпустки по вагітності і пологах працівника) Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області;

24.09.2018 відповідно до п.2 ч.1 ст.41 ЗУ «Про державну службу» звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшого працевлаштування в Головному управлінні ДФС у Львівській області, згідно п.5 ст.36 КЗпП України;

25.09.2018 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора Червоноградської державної податкової інспекції Червоноградського управління Головного управління ДФС у Львівській області на час перебування у відпустці для догляду за дитиною основного працівника;

09.09.2019 відповідно до п.2 ч.1 ст.41 ЗУ «Про державну службу» звільнена з посади у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області, згідно п.5 ст.36 КЗпП України;

10.09.2019 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора Червоноградської державної податкової інспекції Червоноградського управління Головного управління ДПС у Львівській області на час перебування у відпустці для догляду за дитиною основного працівника. Присвоєно 7 ранг держаного службовця;

16.09.2020 у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДПС у Львівській області переведена на посаду старшого державного інспектора відділу електронних сервісів Червоноградської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Львівській області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника;

04.01.2021 відповідно до п.2 ч.1 ст.41 ЗУ «Про державну службу» звільнена з посади у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області як відокремленому підрозділі ДПС України, згідно п.5 ст.36 КЗпП України;

05.01.2021 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу електронних сервісів Червоноградської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Львівській області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника до дня виходу її на роботу;

19.03.2021 продовжено перебування на посаді старшого державного інспектора відділу електронних сервісів Червоноградської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Львівській області постійно;

26.07.2022 у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДПС у Львівській області на 2022 рік переведена на посаду старшого державного інспектора відділу податкових сервісів Червоноградської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Львівській області;

12.09.2022 присвоєно 6 (шостий) ранг держаного службовця;

22.03.2023 звільнена із займаної посади за угодою сторін згідно з частиною другою статті 86 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (із змінами);

23.03.2023 призначена на посаду головного державного інспектора відділу податкових сервісів Червоноградської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Львівській області за строковим призначенням на умовах визначених статтею 10 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (із змінами);

13.01.2025 припинено державну службу та звільнено з посади у зв`язку із скороченням кількості по штату державних службовців, скорочення посад державної служби внаслідок змін структури або штатного розпису державного строку, згідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (із змінами).

З матеріалів справи видно, що позивач звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою від 21.01.2025 щодо переходу на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Рішенням відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №97 від 27.01.2025 відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку, згідно заяви №452 від 27.01.2025 року, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Мотивами відмови є те, що згідно поданих документів ОСОБА_1 за зверненням від 21.01.2025, зокрема довідок № 37-13-01-10-00-11 від 17.01.2025, № 38-13-01-10-00-11 від 17.01.2025 дійсно працює з 26.04.1999 року у Головному управлінні ДПС у Львівській області на посадах, які не відносяться до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723, тобто дія Закону України «Про державну службу» №889 не поширюється на працівників податкової служби.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду про відмову в здійсненні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосовуючи наведену норму, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі №466/5138/17.

Так, у згаданій постанові Верховного Суду зазначено наступне.

«Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

…

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283.

Відповідно пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».».

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року за №2493-III (далі - Закон №2493-III) передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до абзаців 7-9 статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; до шостої категорії - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; до сьомої категорії - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Статтею 46 Закону № 889 та пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 передбачено, що, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна позиція повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними в постановах від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі №735/939/17.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018, справа №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Крім того, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, і на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби (абз.2 п.2 Порядку №283).

Абзацом 3 пункту 2 даного Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, а саме, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Статтею 343 Податкового кодексу України передбачено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.

Враховуючи наведене, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання і спеціалісти в апараті державної податкової служби, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому суд вважає, що період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Суд відзначає, що за час проходження публічної служби позивачу присвоєно, в тому числі, спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІ рангу», «Інспектор податкової служби І рангу», «Інспектор податкової та митної справи І рангу», а 26.04.1999 року прийняла присягу державного службовця.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу №889-Х/ІІІ від 10.12.2015 року стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах установлених на той час законодавством.

Беручи до уваги вказані правові позиції Верховного Суду суд дійшов висновку, що оскільки позивач з 26.04.1999 року по 07.06.2004 року займала посади в органах місцевого самоврядування та з 08.06.2004 року по 13.01.2025 року в органах державної податкової служби, які віднесені до відповідної категорії посад державної служби, а отже відповідно до п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-ІІІ такі мають бути зараховані до стажу державної служби за період роботи до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-Х/ІІІ від 10.12.2015 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ - 01.05.2016, становив більше 10 років, а також станом на час звернення до органів Пенсійного фонду досягла 60-річного віку та мала стаж державної служби понад 20 років та страховий стаж, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у переході з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Наведене вказує на те, що відповідачем 2 при прийнятті спірного рішення не було дотримано п.1 і п.3 ч.2 ст.2 КАС України, критеріїв правомірності.

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту судом враховано таке.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведена норма вказує на те, що завданням адміністративних судів є вирішення спору.

Оскільки оскаржене рішення є необґрунтованим в тому числі в частині визначення стажу державної служби позивача, який не був зарахований згідно записів трудової книжки, а також вимога про зобов`язання призначити та виплатити з 21.01.2025 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.01.2025 року № 37-13-01- 10-00-11 та від 17.01.2025 року № 38-13-01-10-00-11, як просить позивач, то суд вважає, що спір між сторонами у цій частині ще не виник, а тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

При цьому, суд, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та повторно розглянути її заяву про перехід, призначення та виплати з 21.01.2025 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.01.2025 року № 37-13-01- 10-00-11 та від 17.01.2025 року № 38-13-01-10-00-11, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Суд відзначає, що дії зобов`язального характеру про повторний розгляд заяви позивача щодо призначення, здійснення нарахування та виплати пенсії державного службовця має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував таке питання за заявою ОСОБА_2 , яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог в розмірі 484,48 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як особи, що приймала оскаржуване рішення, з урахуванням ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору).

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №97 від 27.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 щодо переведення її з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: 46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу державної служби її період роботи в органах місцевого самоврядування з 26.04.1999 року по 07.06.2004 року та в органах державної податкової служби з 08.06.2004 року по 13.01.2025 року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: 46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) з урахуванням правової оцінки, наданої судом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про перехід, призначення та виплати з 21.01.2025 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.01.2025 року № 37-13-01- 10-00-11 та від 17.01.2025 року № 38-13-01-10-00-11.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: 46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович