Справа № 420/37120/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 09.12.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби в запас ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючого на момент подання рапорту від 15.06.2024р., у зв`язку з3 необхідністю здійснювати ним постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвалою судді від 09.12.2024 року позов залишено без руху.

17.12.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду разом із позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби в запас ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючого на момент подання рапорту від 15.06.2024р., у зв`язку з необхідністю здійснювати ним постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби в запас ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючого на момент подання рапорту від 15.06.2024р., у зв`язку з необхідністю здійснювати ним постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що ОСОБА_1 , звернувся із письмовим рапортом від 15.06.2024 р. до відповідача про звільнити з військової служби. Зазначений рапорт був направлений відповідачу поштовим зв`язком представником позивача з описом вкладеного та рекомендованим повідомленням разом із письмовою заявою від 15.06.2024 р. адвоката про розгляд рапорту від 15.06.2024 р. ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та разом із додатками підтвердження обставин, викладених в рапорті. Заява з додатками отримана відповідачем 18 червня 2024 року. 24.06.2024 р. представник позивача звернулася до відповідача із письмовим запитом від 24.06.2024 р. в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про надання письмової інформації щодо результатів розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.06.2024 р. про звільнення військової служби». Запит був отриманий уповноваженою особою відповідача 26.06.2024 р. Також 06 липня 2024 року представник позивача, адвокат Ольховська М.М., на підтвердження того, що батько позивача, ОСОБА_2 не має інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, крім свого сина ОСОБА_1 , направила відповідачу разом із письмовою заявою від 06.07.2024р. оригінал заяви від 05 липня 2024 року ОСОБА_2 , засвідченої приватним нотаріусом, зареєстрованої в реєстрі за №2595, які уповноважена особа відповідача отримала 08 липня 2024 року. На вказаний запит від 24.06.2024 р. 26 липня 2024р. адвокат отримала письмову відповідь від відповідача від 15.07.2024р., в якій зазначено наступне: «Відповідно до наданих документів відсутня довідка видання на ім`я ОСОБА_2 , що він потребує постійного догляду за висновком медико соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я». На виконання зазначеного листа відповідача 29 липня 2024 року представником позивача, було направлено відповідачу письмову заяву від 29.07.2024 р., з оригіналом довідки ЛКК №1158 від 29.05.2024р., виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої він за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги та догляду». Зазначена заява разом із оригіналом довідки ЛКК №1158 від 29.05.2024р., виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва ОСОБА_2 , була отримана уповноваженою особою відповідача 01 серпня 2024 року. 10 вересня 2024 року представник позивача, адвокат отримала поштою від відповідача копію листа від 03.09.2024р., в якому зазначалось, що право ОСОБА_3 на звільнення з військової служби буде реалізовано встановлений порядком (після його повернення з лікування). Позивач повернувся до військової служби після лікування 31 жовтня 2024 року, проте, станом день подання даного позову ОСОБА_1 не звільнений з військової служби.

08 січня 2025 року від представника відповідача військової частини НОМЕР_4 (Вхідн.№ ЕС/2500/25) надійшов відзив де зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 так як вони безпідставні та необґрунтовані. Наказом командира НОМЕР_5 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 24.02.2022 №683-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення з 24.02.2022. ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 загоні морської охорони) з 24.02.2022 по теперішній час. 15.06.2024 року до військової частини НОМЕР_1 звернулася адвокат Ольховська О.О. із заявою про розгляд рапорту ОСОБА_1 про його звільнення, до якої було додано рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 та інші документи. Позивач вважає, що він має право на звільнення з військової служби відповідно підпункту «г» пункту 2 ч.4 статті 26 та частини 12 цієї статті Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини. Така думка позивача є помилковою. Обов`язковими умовами для звільнення є: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду. Але позивачем не надано висновку МСЕК у якому визначено, що батько позивача ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та не надано належного документу про відсутність у батька позивача інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, або що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, тому не можуть здійснювати постійний догляд. В подальшому, позивачем та його представником у зверненнях до військової частини було зазначено, що ОСОБА_2 потребує стороннього нагляду та він не має інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, на підтвердження чого було надано заяву ОСОБА_2 , яка засвідчена нотаріусом, а також надано довідку ЛКК№1158, згідно якої він потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. Довідка ЛКК№1158 не може слугувати документом на підтвердження потреби стороннього нагляду ОСОБА_2 оскільки відповідно до діючого законодавства, лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я може надавати такий висновок відносно осіб до 18 років (малолітніх або неповнолітніх), або відносно осіб з інвалідністю внаслідок психічного розладу, проте батько позивача повнолітній і не являється особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу. Крім цього, заява батька позивача про те, що він не має інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, не є документом, який підтверджує факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи. ОСОБА_2 має батьків, від яких він був народжений, та вони відносяться до категорії інших членів сім`ї першого ступеня споріднення, які мають здійснювати догляд за ОСОБА_2 , який є інвалідом. Будь-яких відомостей та документів про те, що ОСОБА_2 є сиротою та

батьків не має, або що батьки ОСОБА_2 на час звернення позивача з рапортом до військової частини НОМЕР_1 про звільнення, померли, або вони живі та неспроможні надавати постійну допомогу ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, позивачем надано не було, хоча це є його обов`язком при поданні такого рапорту на звільнення. Позивача було повідомлено у відповіді про результати розгляду його рапорту від 08.11.2024 № 06.1/7338/24-Вих, що для його звільнення згідно з діючим законодавством ним не надано відповідних документів, для підтвердження необхідності постійного догляду за батьком (висновок медико-соціальної експертної комісії) відповідно за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.

13 січня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (Вхід. №3836/25), де зазначено, що адвокат отримала копію відзиву на позовну заяву по даній справі через систему «Електронний суд» 08 січня 2025 року, проте позивач від відповідача відзив на позовну заяву не отримав. До відзиву не надано документів на підтвердження повноважень особи, яка видала довіреність, на момент звернення до суду з відзивом. До наданого відзиву ОСОБА_4 не надано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів позивачу чи представнику позивача. До відзиву надається письмовий лист командира НОМЕР_5 загону охорони позивачу ОСОБА_1 від 21.11.2024 р. «Про надання інформації», в якому зазначається про відповідь на рапорт позивача від 08.11.2024 р. в той час як в позовній заяві заявлені вимоги щодо рапорту позивача від 15.06.2024 року. Наданий відзив не спростовує доводів позивача про бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні відповідачем звільнення військової служби в запас ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючого на момент подання рапорту від 15.06.2024р., у зв`язку з необхідністю здійснювати ним постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В листі Міністерства юстиції "Щодо видачі витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян" № 112984/19.3.2/11-23 від 25.08.2023 вказано, що довідок і витягів про відсутність інших родичів не існує. 06 липня 2024 року представник позивача, на підтвердження того, що батько позивача ОСОБА_2 не має інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, крім свого сина ОСОБА_1 , направила відповідачу оригінал заяви від 05 липня 2024 року ОСОБА_2 , засвідченої приватним нотаріусом. При цьому, до відзиву не надано доказів, які б спростовували обставини, викладені в нотаріально засвідченій заяві від 05.07.2024p батька позивача. Батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03 липня 2015 року отримав статус учасника бойових дій. Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 15.03.2024р. №79, головного сержанта ОСОБА_2 , колишнього командира автомобільного відділення комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_7 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_8 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_8 (по особовому складу) від « 05» березня 2024 року №59-РС у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що « 15» березня 2024 року вибув для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до довідки від 13.02.2024р. військово-лікарської комісії, наявні у батька позивача хвороби пов`язані із захистом Батьківщини. В довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісіє (видасться інваліду) серії 12 ААГ № 773740, зазначено причина інвалідності другої групи у батька позивача пов`язана із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена безстроково. Через протиправну бездіяльність відповідача батько позивача захисник України, який отримав бойове порання, перебував у полоні, отримав безстрокову інвалідність в зв`язку із захистом Батьківщини, має єдиного родича свого сина ОСОБА_1 , не може отримувати необхідний догляд від нього і допомогу, яких він потребує кожного дня через свій стан здоров`я, і які його син має бажання і зобов`язаний відповідно до вимог законодавства йому надавати. У відзиві зазначено про відмову позивачу у задоволенні його рапорту на звільнення з військової служби, проте, відповідне рішення уповноваженої особи до рапорту не додається. Натомість, лист від 03.09.2024р. № 08/3143-24-Вих., повідомлено, що право ОСОБА_5 на звільнення з військової служби буде реалізовано встановленим порядком (після його повернення з лікування), про який зазначається в позовній заяві і копія якого надана разом із позовною заявою, містить кваліфікований електронний підпис командира НОМЕР_5 загону морської охорони 1 рангу ОСОБА_6 , отже, складений і підписаний уповноваженою особою, яка не зазначила про відмову у звільненні позивача з військової служби на підставі його рапорту від 15.06.2024р.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги і заперечення та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу з 24.02.2022 року у військовій частині НОМЕР_4 , що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.20).

15.06.2024 року до військової частини НОМЕР_1 поштовим зв`язком направлено рапорт ОСОБА_1 про його звільнення з військової служби відповідно до п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 20). До рапорту були подані нотаріально засвідчені копії документів: копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; копія посвідчення серії НОМЕР_9 ОСОБА_1 ; копія службового посвідчення НОМЕР_10 матроса ОСОБА_1 ; копія довідки від 27.04.2021р. № 08-13.01-0488 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 ; копія картки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія довідки від 01.08.2022 № 5111- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянина України ОСОБА_2 ; копія довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 ; копія картки платника податків ОСОБА_2 ; копія висновку №1158 від 29.05.24р. за формою №080-4/о відносно ОСОБА_2 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно діагностичний центр» Подільського району м. Києва, засвідчена за місцем видачі висновку; копія виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ № 773740 ОСОБА_2 , засвідчена за місцем видачі виписки; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №№ 773740, засвідчена за місцем видачі довідки; копія посвідчення серії НОМЕР_11 ОСОБА_2 ; копія довідки від 05.03.2024р. № 3007- про взяття облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу (повторно) серії НОМЕР_12 ; заява від 13.06.2024р. ОСОБА_2 , зареєстрована в реєстрі за №2115 (а.с.22зв.23).

Рапорт позивача від 15.06.2024 року з додатками отриманий відповідачем 18.06.2024 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням, описом вкладеного до поштового відправлення, фіскальним чеком та повідомленням про вручення кореспонденції ( а.с. 24-26).

06 липня 2024 року до військової частини НОМЕР_1 адвокатом позивача поштовим зв`язком направлено оригінал заяви від 05.07.2024 року ОСОБА_2 , що він не має інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, крім свого сина ОСОБА_1 засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буренко О.М. зареєстрованого в реєстрі за № 2595

На запит адвоката від 24.06.2024 р. адресований до військової частини НОМЕР_1 щодо результатів розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.06.2024 року (а.с. 36), командиром НОМЕР_5 загону морської охорони ОСОБА_7 15.07.2024 року надано відповідь №08/О-157/169 про відсутність довідки, що ОСОБА_2 потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (а.с.39).

29 липня 2024 року до військової частини НОМЕР_1 адвокатом позивача на виконання листа військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2024 року, направлено оригінал довідки ЛКК №1158 від 29.05.2024 р. виданої НКП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району м. Києва, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, що підтверджено рекомендованим повідомленням, описом вкладеного до поштового відправлення, фіскальним чеком та повідомленням про вручення кореспонденції (а.с.40зв-42).

Відповідачем 03.09.2024 року за вих. №08/3143-24-Вих повідомлено адвоката позивача про отримання довідки ЛЛК № 1158 та що право ОСОБА_8 .Ена звільнення з військової служби буде реалізовано встановленим порядком (після його повернення з лікування) (а.с. 48).

Представник позивача, вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби в запас ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючого на момент подання рапорту від 15.06.2024р., у зв`язку з необхідністю здійснювати ним постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ), визначено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Приписами ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на час розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

З дослідженої судом довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2023 року № 520/23 вбачається, що ОСОБА_1 , призваний на військову службу за призовом осіб із числа резервістів, в особливий період, та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 24 лютого 2022 року (а.с. 19).

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положеннями пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

В абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ зазначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Приписами ч.7 ст. 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений в Положенні про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008)

В розділу І Положення № 1153/2008 зазначено, що початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п.6). Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим (п.7).

Згідно п. 12 розділу І Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України (абз 1). Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (абз 2). Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України (абз 4).

Звільнення військовослужбовців із військової служби регламентовано п. 225 Положення № 1153/2008. Так в п.п. 2 п. 225 зазначено, що під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

В п. 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Приписами ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 визначено в Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженій наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 року, (далі Інструкція № 170).

В розділі XII Інструкції № 170 передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення (п.12.1).

Відповідно до п. 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення (абз 2). Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абз. 13).

В п. 14.28 розділу XIV Інструкції № 170 зазначено, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

З вище зазначених приписів вбачається, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п. 2 ч. 4 ст.26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина, як необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України визначено в Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 (далі Порядок № 531).

В п. 2 розділу І Порядку № 531 зазначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

Згідно п.1 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що матрос ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 подав 15.06.2024 року рапорт з додатками командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби відповідно до п.п. «г» п.2 ч.4, п.3 ч.12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 20).

Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 № 40 (далі Інструкція № 40) рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з приписами п. 3.1 Інструкції № 40 документообіг у військовій частині (установі), їх підрозділах це проходження документів із моменту їх створення або одержання до завершення виконання або відправлення. Документи незалежно від способу фіксації та відтворення інформації проходять і опрацьовуються на єдиних організаційних та правових засадах організації документообігу.

Рапорт ОСОБА_1 від 15.06.2024 року отриманий військовою частиною НОМЕР_1 18 червня 2024 року (а.с. 25-26).

В розділі ІІІ Порядку № 531 зазначено, що командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку (п.2). Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. …. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою (п.3).

Відповідно до п. 8 Порядку № 531, у разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Положеннями п.п. 1 п. 9 Порядку № 531 передбачено, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

З досліджених матеріалів справи судом не встановлено, а відповідачем не надано належних та достатніх доказів розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.06.2024 року та не вказано причин, умов та обставин, які б унеможливлювали розгляд такого рапорту позивача.

З приводу посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву, що відповідач не згоден з позовними вимогами та вважає їх безпідставними, о скільки відповідачу не надано висновку МСЕК у якому визначено, що батько позивача ОСОБА_9 потребує постійного стороннього догляду а також документи, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду, суд зазначає, що зазначені обґрунтування висловлені саме представником відповідача у відзиві, при цьому доказів розгляду рапорту позивача від 15.06.2024 та доданих до рапорту документів посадовими особами, які повинні приймати рішення відносно позивача до суду не надано. Також до суду відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про прийняте рішення за наслідком розгляду його рапорту від 15.06.2024 року.

Оскільки відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 15.06.2024 про звільнення з військової служби, та не прийнято відповідного рішення по суті за результатом розгляду такого рапорту, суд з урахуванням приписів ч.2 ст. 9 КАС України дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 15.06.2024 року.

Щодо належного способу захисту прав позивача суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 звільнити з військової служби в запас ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 2 Закону України «Про адміністративну процедуру», дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано;

Також поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо звільнення позивача з військової служби є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких умов суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 15.06.2024 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення , з військової служби в запас ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню оскільки є передчасною, оскільки рапорт позивача від 15.06.2024 року відповідачем не розглянутий та рішення стосовно розгляду рапорту позивача не було прийнято відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Під час розгляду справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження зазначених обставин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 15.06.2024 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 15.06.2024 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ),

Суддя O.A. Вовченко