Справа № 320/1647/24
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Київ №320/1647/24

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Жука Р.В., суддів Білоноженко М.А., Парненко В.С., за участю секретаря Ющенка Д.А. та учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лемешева Р.О.,

третьої особи-1 - не прибув,

третьої особи-2 - Лебідь Ю.В.,

третьої особи-3 - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

треті особи 1) Міністерство соціальної політики України,

2) Міністерство фінансів України,

3) Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач, КМУ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття нормативно-правового акта, який регулює питання визначення органу-правонаступника, до якого в подальшому будуть відноситись категорії осіб, звільнених зі складу податкової міліції, для можливості перерахунку пенсій згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та питання визначення органу-правонаступника для видачі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам начальницького складу та рядового складу податкової міліції;

- зобов`язати відповідача вчинити дії для прийняття нормативно-правового акта, яким врегульовуватиметься питання визначення органу-правонаступника, до якого в подальшому будуть відноситись категорії осіб, звільнених зі складу податкової міліції, для можливості перерахунку пенсій згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та питання визначення органу-правонаступника для видачі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам начальницького складу та рядового складу податкової міліції.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що на його неоднократні звернення до КМУ на предмет зазначення органу державної влади, який є правонаступником органів податкової міліції з урахуванням початком діяльності Бюро економічної безпеки та законодавчого прирівняння посад податкової міліції до посад поліцейських, відповідач уникає відповіді. На поставлені питання перенаправляє звернення позивача іншим органам державної влади, зокрема, Бюро економічної безпеки України та Міністерству фінансів України.

При цьому, на думку позивача, визначення Кабінетом Міністрів України органу державної влади, який є правонаступником податкової міліції, не підпадає під дискрецію суб`єкта владних повноважень, оскільки законодавство чітко передбачає обов`язок КМУ визначити орган, який буде мати повноваження видавати та оформлювати документи для призначення та перерахунку пенсій.

Відповідач наголошує, що позивачу на його звернення надавалися вичерпні відповіді, відповідно до яких дійсно певний період часу велося напрацювання пропозицій щодо визначення органу-правонаступника після проведення реорганізації податкової міліції та початку діяльності Бюро економічної безпеки. Проте наразі, за умови відсутності повної ліквідації Державної фіскальної служби України, яка продовжує займатися питаннями пенсійного забезпечення службовців податкової міліції та відсутності підстав для проведення перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням посадових окладів поліцейських, відсутня потреба у законодавчому визначенні окремого органу, який буде мати повноваження для формування та видачі документів для перерахунку і призначення пенсій.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" № 254 та набрав чинності 15.12.2022.

До Київського окружного адміністративного суду супровідним листом "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 прийнято адміністративну справу до провадження. Призначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 залучено до участі у справі співвідповідача - Фонд державного майна України, оскільки пунктом 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.07.2022 № 683 "Деякі питання управління об`єктами державної власності" передано Державне підприємство «Гріненерго» із сфери управління Міністерства економіки України до сфери управління Фонду державного майна.

Фонд державного майна України подав відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог, оскільки позивач не звертався до співвідповідача з відповідним поданням у порядку статті 96 Податкового кодексу України.

Також, тотожною є позиція співвідповідача щодо неможливості застосування у спірних правовідносинах статті 96 Податкового кодексу України, оскільки підприємство не належить до державних підприємств, які не підлягають приватизації.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особа, яка перебувала на службі в податковій міліції.

ОСОБА_1 звернувся 02.02.2022 до Президента України з електронним зверненням, в якому просив надати роз`яснення, до якого державного органу необхідно звертатися для отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії як особі, яка перебувала на службі у податковій міліції.

Указане звернення було перенаправлено за належність до Пенсійного фонду України (далі - ПФУ).

Листом від 02.04.2022 № 7136-4042/П-03/8-2800/22 ПФУ повідомив, що уповноваженими органами з підготовки та надання документів для призначення та перерахунку пенсій були територіальні органи Державної фіскальної служби України (далі - ДФС). Після початку діяльності Бюро економічної безпеки (далі - БЕБ) органи ДФС припинили свої повноваження в частині оперативно-розшукової, кримінальної процесуальної та охоронної функції. Згідно з законодавством за колишніми працівниками податкової міліції зберігаються гарантії, передбачені для колишніх поліцейських. Проте рішень щодо проведень перерахунку пенсій особам, звільненим з органів податкової міліції не приймалося.

Позивач 28.06.2022 звернувся до БЕБ з листом, в якому просив надати роз`яснення щодо порушеного вище питання.

Листом від 06.07.2022 № П/318/0/12 БЕБ зауважило, що довідки видаються органом, з якого особу було звільнено зі служби. У разі ліквідації органу - правонаступником, а у разі відсутності правонаступника - органом, визначеним КМУ. БЕБ повідомило, що чинним законодавством БЕБ не визначено правонаступником будь-якого органу державної влади, у зв`язку з чим відсутні повноваження на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії особам, звільнених зі служби у податковій міліції.

Позивач 13.07.2022 звернувся з аналогічним зверненням до голови комітету з питань правоохоронної діяльності Верховної Ради України, яке було перенаправлено за належністю до КМУ.

У відповідь на зазначене звернення Міністерство соціальної політики листом від 04.08.2022 № 7861/0/2-22/54 повідомило, що Міністерство фінансів України розробило проект постанови КМУ, яким пропонується визначити уповноваженим органом Міністерство внутрішніх справ. Такий проект проходить стадію погодження.

У подальшому між позивачем та центральними органами виконавчої влади: Міністерством соціальної політики України, Міністерством фінансів України тощо велося листування, в якому позивача повідомляли про те, на якій стадії перебуває розгляд вказаного вище проекту нормативно-правового акта, зокрема, проект було повернуто на доопрацювання з метою врегулювання розбіжностей.

Уважаючи протиправною бездіяльність КМУ щодо невирішення питання про визначення органу-правонаступника для формування та видачі документів та довідок з метою призначення та перерахунку пенсій особам, звільненим зі служби в податковій міліції, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.

Спершу варто зазначити, що спірні правовідносини в цій справі виникли у зв`язку з тим, що, на думку позивача, Кабінету Міністрів України зобов`язаний прийняти нормативно-правовий акт, яким би було визначено орган-правонаступник, який буде уповноважений видавати документи для призначення та перерахунку пенсії особам, звільненим зі складу податкової міліції.

Зазначена ситуація склалася після того, як на виконання Закону України «Про Бюро економічної безпеки» було передано функції оперативно-розшукової, кримінальної процесуальної та охоронної функції, які виконувала податкова міліція (діяла у складі органів ДФС), до новоствореного БЕБ. При цьому органи БЕБ не є правонаступниками будь-якого органу, а служба в органах БЕБ є окремим видом публічної служби та не прирівнюється до податкової міліції.

Позивач вбачає у ситуації, що склалася, потребу нормативного врегулювання цих відносин саме Кабінетом Міністрів України, оскільки у зв`язку з відсутністю правонаступника відсутній орган, який би опікувався пенсіонерами податкової міліції у зв`язку з чим просить визнати бездіяльність КМУ протиправною та зобов`язати його вчинити необхідні та достатні дії для ухвалення нормативно-правового акту із зазначених питань.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду (наприклад, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 800/426/17), протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Згідно з Конституцією України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України (частини перша, третя статті 113); в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (частина перша статті 117); здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України (пункт 10 статті 116); організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначаються Конституцією і законами України (частина друга статті 120).

За юридичною позицією Конституційного Суду України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності при виданні постанов і розпоряджень повинен виходити із закріплених за ним виключно Конституцією та законами України повноважень, які не можуть встановлюватися іншими правовими актами (указами Президента України, постановами Верховної Ради України, власними актами) (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.11.2008 № 25-рп/2008).

За статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 113 Основного Закону визначено, що Кабінет Міністрів України у своїй дальності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

За змістом статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України.

Статтею 2 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що до основних завдань Кабінету Міністрів України віднесено виконання законів України.

За правилами частини першої статті 4 цього Закону Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

За правилами частини першої статті 50 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» право ініціативи у прийнятті актів Кабінету Міністрів України мають члени Кабінету Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Отже, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, уповноважений видавати акти нормативного характеру, що видаються у формі постанов на основі та на виконання законів України.

Підзаконний характер цих актів є їх визначальною характеристикою для цієї справи у контексті питання допущення органом виконавчої влади протиправної бездіяльності з огляду на стверджуване неприйняття нормативно-правового акту підзаконного характеру.

Тож ключове питання, на яке має відповісти суд, з`ясовуючи, чи допустив Уряд України протиправну бездіяльність у розглядуваному випадку, стосується того, на основі та на виконання якої норми Кабінет Міністрів України як орган виконавчої гілки влади був зобов`язаний забезпечити прийняття нормативно-правового акту щодо визначення органу-правонаступника з питань оформлення документів для перерахунку та призначення пенсії колишнім працівникам податкової міліції, але не зробив цього.

Суд нагадує про те, що статтею 19 Конституції України та статтею 2 КАС України визначено принцип законності адміністративного судочинства, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципу публічного права, тобто діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії (приймати рішення), не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень (постанова Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 160/4933/20).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Такий Порядок затверджений постановою КМУ від 13.02.2008 № 45.

Згідно з абзацом першим пункту 2 Порядку № 45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальним органам, Національному антикорупційному бюро, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони.

Абзац перший та другий пункту 3 цього Порядку передбачає, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

У цьому пункті також зазначено, що у разі ліквідації зазначених державних органів довідки видаються правонаступниками таких органів, а в разі їх відсутності - державними органами, визначеними відповідними актами Кабінету Міністрів України.

Зазначена в останньому абзаці норма є ключовою для правильного розуміння суті спірних правовідносин.

Суд наголошує, що для виникнення в Кабінету Міністрів України обов`язку видати нормативно-правовий акт, яким визначається орган-правонаступник, мають бути виконані дві ключові умови: (1) відбулася ліквідація органу, та (2) у нього відсутній правонаступник. Саме у такому випадку Уряд повинен ухвалювати новий акт, щоб визначити державний орган, уповноважений виконувати завдання чи функції ліквідованої структури, зокрема й щодо оформлення довідок про грошове забезпечення, потрібних для призначення та перерахунку пенсій.

Іншими словами, законодавство передбачає, що коли певний державний орган офіційно припиняє свою діяльність шляхом ліквідації, то його функції в подальшому або переходять до іншого (новоствореного чи вже наявного) органу як до правонаступника, або, за відсутності правонаступника, вони залишаються «вакантними». Якщо ж нового правонаступника не призначено і жоден інший існуючий орган не може виконувати ці «вакантні» функції, тоді уряд зобов`язаний знайти вирішення цієї проблеми: видати нормативно-правовий акт, який чітко закріплює, який саме новий (чи наявний) орган буде надалі займатися відповідними питаннями.

Як зрозуміло з пункту 3 Порядку № 45, якщо орган ліквідовано, а правонаступника немає, Кабінет Міністрів має визначити, хто відтепер замість цього органу оформлюватиме та видаватиме довідки про грошове забезпечення або виконуватиме інші функції, пов`язані з пенсійним забезпеченням. Якщо ж правонаступник є або орган ще не ліквідовано, Кабінет Міністрів не мусить додатково приймати спеціальний нормативно-правовий акт, аби призначити такого правонаступника.

Зі справи, що розглядається, випливає таке.

Податкова міліція, що діяла у складі органів ДФС, фактично припинила виконувати свої основні функції, які здебільшого було передано Бюро економічної безпеки, проте БЕБ за законом не є правонаступником податкової міліції.

Натомість Державна фіскальна служба (у складі якої й існувала податкова міліція) наразі не вважається повністю ліквідованою. Процес її реорганізації ще триває, що юридично означає перебування ДФС у стані припинення. У такому статусі орган, допоки не завершено всі процедури припинення, продовжує мати окремі повноваження, зокрема й щодо видачі необхідних документів (довідок) про грошове забезпечення для призначення чи перерахунку пенсій.

Згідно з підзаконними актами (зокрема, Порядком № 45), якщо орган ліквідовано без визначення правонаступника, то Кабінет Міністрів повинен визначити інший держорган, уповноважений видавати відповідні довідки. Проте у цьому випадку ДФС формально не ліквідована, а тому зберігає обов`язок та можливість видачі довідок до моменту завершення всіх процедур з її припинення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що органами ДФС України було відмовлено позивачу у оформленні та видачі довідок для перерахунку пенсії. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити факт протиправної бездіяльності чи відмови з боку органів ДФС, яка могла б стати підставою для висновку, що орган ДФС не виконує повноваження щодо видачі довідок.

Таким чином, сукупний аналіз вказує, що єдиною законодавчо встановленою підставою для виникнення обов`язку в Кабінету Міністрів України видати спеціальний нормативно-правовий акт (щодо визначення нового органу, який би видавав довідки для перерахунку чи призначення пенсій) є повна ліквідація відповідного органу та відсутність будь-якого правонаступника. Саме таке правило закладене в пунктах 2 та 3 Порядку № 45.

18.12.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» якою, відповідно, утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Відповідно до абзаців 3 та 4 пункту 2 Постанови № 1200 Державна податкова служба України та Державна митна служба України є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності.

Пунктом 2 постанови № 1200 встановлено, що ДПС та Держмитслужба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах діяльності.

Отже ДПС та Держмитслужба є правонаступниками ДФС лише у тих сферах, що їм були передані згідно розпоряджень Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 682-р «Питання Державної податкової служби» (далі - розпорядження № 682-р) та від 04.12.2019 № 1217-р «Питання Державної митної служби».

В абзаці 8 пункту 2 Постанови № 1200 зазначено, що підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

19.06.2019 Кабінетом Міністрів України винесено постанову № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», у пунктах 2, 4 якої зазначено, що Офіс великих платників податків ДПС було визначено правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДФС у відповідних сферах діяльності, а саме у сферах визначених розпорядженням № 682-р.

25.03.2021 набрав чинності Закон від 28.01.2021 № 1150-IX «Про Бюро економічної безпеки України», яким визначено, що Бюро економічної безпеки України - це центральний орган виконавчої влади, на який покладаються завдання щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

24.11.2021 Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження № 1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки», згідно з яким погодився із пропозицією Бюро про початок його діяльності та можливість виконання зазначеним Бюро функцій і завдань щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

Пунктом 134 розділу I Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII визначено виключити з Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI розділ XVІІІ-2 (Податкова міліція), тим самим ліквідувавши останню, як правоохоронний орган.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» основними завданнями Бюро економічної безпеки України є: 1) виявлення зон ризиків у сфері економіки шляхом аналізу структурованих і неструктурованих даних; 2) оцінювання ризиків і загроз економічній безпеці держави, напрацювання способів їх мінімізації та усунення; 3) надання пропозицій щодо внесення змін до нормативно-правових актів з питань усунення передумов створення схем протиправної діяльності у сфері економіки; 4) забезпечення економічної безпеки держави шляхом запобігання, виявлення, припинення, розслідування кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави; 5) збирання та аналіз інформації про правопорушення, що впливають на економічну безпеку держави, та визначення способів запобігання їх виникненню в майбутньому; 6) планування заходів у сфері протидії кримінальним правопорушенням, віднесеним законом до його підслідності; 7) виявлення та розслідування правопорушень, пов`язаних з отриманням та використанням міжнародної технічної допомоги; 8) складання аналітичних висновків і рекомендацій для державних органів з метою підвищення ефективності прийняття ними управлінських рішень щодо регулювання відносин у сфері економіки.

Тобто, функції, що виконувала податкова міліція, передані Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до частини третьої статті 19 Закону України «Про Бюро економічної безпеки України», на службу до Бюро економічної безпеки України приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку громадяни України, які здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Прийняття громадян України на службу до Бюро економічної безпеки України без проведення конкурсу забороняється.

При цьому колегія суддів зазначає, що жодним законодавчим та/або нормативно-правовим актом Бюро економічної безпеки України не було визначене правонаступником прав та обов`язків підрозділів податкової міліції ДФС та Офісу великих платників податків ДФС.

Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (надалі - Порядок № 1074), орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

За приписами пункту 8 Порядку № 1074 внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Разом з тим, запис про припинення Державної фіскальної служби України та її територіальних органів у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент вирішення судом цієї справи відсутній.

У свою чергу, аналізуючи предмет позову та позовні вимоги, даний спір не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС України відповідно до Постанови № 1200 та Розпорядження № 682-р.

За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

З огляду на зазначене, оскільки у цій справі не встановлено наявності вказаних умов - немає повністю ліквідованого органу, то Кабінет Міністрів України не порушив принцип законності, не допустивши, на думку позивача, «бездіяльність». Уряд був би зобов`язаний приймати відповідний нормативно-правовий акт лише за наявності передбачених законодавством підстав. Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність допущення Урядом протиправної бездіяльності.

VI. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Р.В. Жук

Судді: М.А. Білоноженко

В.С. Парненко

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 28 лютого 2025 р.