Справа № 520/4118/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

18 березня 2025 року Справа № 520/4118/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду з позовом та заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - рідній неповнолітній доньці загиблого військовослужбовця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захисту Батьківщини, у порядку та у розмірах, встановлених Законом України, належного йому остаточного грошового забезпечення, а саме: всіх видів грошового забезпечення (заробітна плата, премії, надбавки), з урахуванням додаткової грошової винагороди (відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану») у розмірі 100 000, 00 грн., а саме: за грудень 2022 року, індексації грошового забезпечення загиблого військовослужбовця за грудень 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - рідній неповнолітній доньці загиблого військовослужбовця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захисту Батьківщини, в повному обсязі суму остаточного грошового забезпечення: всіх видів грошового забезпечення (заробітна плата, премії, надбавки), в тому числі, суму додаткової грошової винагороди за безпосередню участь у бойових діях, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100 000, 00 грн., а саме: за грудень 2022 року; індексацію грошового забезпечення загиблого військовослужбовця за грудень 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - рідній неповнолітній доньці загиблого військовослужбовця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захисту Батьківщини, грошової компенсації вартості за не отримане речове майно її рідним батьком ОСОБА_3 , під час проходження ним військової служби з 14.10.2022 по 22.11.2023 відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - рідній неповнолітній доньці загиблого військовослужбовця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захисту Батьківщини, повному обсязі суму грошової компенсації вартості за не отримане речове майно її рідним батьком - ОСОБА_3 , під час проходження ним військової служби з 14.10.2022 по 22.11.2023, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене провадження у справі.

Від представника відповідача через автоматизовану систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій він просив:

- застосувати строки позовної давності до адміністративного позову від 21.02.2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , у справі № 520/4118/25;

- залишити адміністративний позов від 21.02.2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 без розгляду.

В обґрунтування заяви зазначено, що адміністративний позов від 21.02.2025 позивачем подано з порушенням строків позовної давності без поважних причин.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи було подано заяву, в якій заявник просила поновити ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє її законний представник - ОСОБА_1 , строк для подання адміністративного позову до Харківського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити певні дії.

17.03.2025 представником позивача до суду було подано заяву, в якій він просив:

- відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні вимог заяви про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду в межах справи № 520/4118/25;

- задовольнити в повному обсязі вимоги позовної заяви ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 .

Розглянувши матеріали справи, заяви позивача та відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом зазначеної норми, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску цього строку (поважність пропуску повинен доводити позивач).

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду із позовом, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення відповідних процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися тільки такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019р. у справі №826/17879/17.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас суд бере до уваги, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27.06.2000 §59) правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні в справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Водночас, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду з позовом, зокрема зазначено, що у січні 2023 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_3 - батько її неповнолітньої доньки, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захисту Батьківщини (причина смерті: «Осколкове проникаюче сліпе поранення грудної клітини. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, від інших вибухів та осколків»). Родинний зв`язок неповнолітньої доньки з батьком підтверджується Свідоцтвом про народження доньки. З січня 2023 року ОСОБА_1 як законний представник своєї доньки неодноразово самотужки намагалась отримати інформацію про батька своєї доньки - ОСОБА_3 , про обставини його загибелі звертаючись до ІНФОРМАЦІЯ_4 , Військової частини НОМЕР_5 . Позивач зазначає, що у серпні 2023 року дізналася про проведеного службового розслідування підстав смерті військовослужбовця ОСОБА_3

15.02.2024 представником позивача було направлено вперше адвокатський запит про надання інформації та копій документів відносно ОСОБА_3 , зокрема, до Військової частини НОМЕР_1 , до Міністерства оборони України, до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У березні 2024 року була отримана відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_6 № 2247 від 23.02.2024 року, з якої фактично стало відомо, що відсутні достатні документи, необхідні для належного соціального забезпечення сім`ї загиблого ОСОБА_3 та реалізації ними законних прав.

У квітні 2024 року позивачем була отримана відповідь від Військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит, разом із якою були надані матеріали службового розслідування за фактом гибелі ОСОБА_3 , а також довідка про нараховане та виплачене солдату ОСОБА_3 грошове забезпечення та додаткову винагороду.

Представник позивача посилається на те, що ознайомившись із довідкою про нараховане та виплачене солдату ОСОБА_3 грошове забезпечення та додаткову винагороду за період проходження служби з 14.10.2022 по 31.12.2022 у військовій частині НОМЕР_1 від 05.03.2024, також стало відомо, що ОСОБА_3 не було нараховано і виплачено за листопад 2022 року: премію та додаткову грошову винагороду з розрахунку 100 000, 00 грн .; за грудень 2022 року: премію, додаткову грошову винагороду з розрахунку 100 000, 00 грн.; індексацію грошового забезпечення. Але із вказаної відповіді та довідки не було зрозуміло, у зв`язку із чим такі види грошового забезпечення не були нараховані і виплачені, тому виникла необхідність в отриманні інформації щодо підстав і причин нездійснення нарахування за вказаний період часу.

Так, 21.07.2024 представником позивача було повторно направлено адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_5 про надання інформації щодо здійснення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_3

18.11.2024 позивачем отримано відповідь від Військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2024 № 1634/13568 на адвокатський запит від 21.07.2024, в якому зазначено про підставі невиплати військовослужбовцю грошового забезпечення, а також про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

Крім того позивач звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування і виплату остаточного грошового забезпечення померлого військовослужбовця за грудень 2022 року, включаючи винагороду за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, індексацію грошового забезпечення загиблого військовослужбовця за грудень 2022 року, а також у зв`язку із необхідністю отримати грошову компенсацію за неотримане речове.

Військовою частиною НОМЕР_1 вказана заява отримана 04.12.2024, однак, як зазначає представник позивача, станом на день звернення до суду з позовом, відповіді на заяву не отримано.

23.01.2025 представником позивача направлено адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 про надання інформації про результати розгляду заяви, відповіді на який від військової частини не надано.

Суд зазначає, що ст. 6 КАС України закріплено принцип верховенства права, який вимагає забезпечення ефективного доступу до правосуддя, особливо в умовах, коли особа об`єктивно не мала можливості своєчасно реалізувати своє право на судовий захист. Практика Європейського суду з прав людини неодноразово підкреслювала, що держава зобов`язана створювати умови для доступу до суду, зокрема в ситуаціях, коли наявні обставини не залежали від волі заявника.

Суд вважає, що викладені представником позивача у заяві обставини пропуску строку звернення до суду з позовом є обґрунтованими.

Суд враховує, що встановлення строків для звернення до суду має на меті забезпечення правової визначеності, однак ці строки не повинні перешкоджати реалізації права особи на судовий захист у разі, якщо її можливості були обмежені об`єктивними та непереборними обставинами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність застосування процесуальних строків без надмірного формалізму, а також врахування реальних обставин, що перешкоджали своєчасному зверненню особи до суду. Відповідно до правових позицій ЄСПЛ, жодна особа не повинна зазнавати обмежень у доступі до суду через обставини, які від неї не залежать.

Відповідно до положень ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що викладені представником позивача у заяві причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом є поважними, а тому вважає за необхідне поновити строк звернення до адміністративного суду з позовом.

Разом з тим, суд зазначає, що заява відповідача про залишення позову без розгляду, не містить належних аргументів, які б спростовували доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що позивач мав реальну можливість звернутися до суду раніше, або про відсутність обставин, які перешкоджали такому зверненню. Крім того, відповідачем не спростовано факту ненадання інформації у відповідь на запити представника позивача.

Беручи до уваги викладене, суд вважає заяву позивача про поновлення строку звернення до суду обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись положеннями ст. 5, 12, 122, 248, 256, 257, 259, 260, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду з позовом задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У задоволенні Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.А. Полях