Справа № 280/12173/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 березня 2025 року Справа № 280/12173/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 2), у якому позивач просить суд:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його страхового стажу періоду навчання;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.08.2024 № 48 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його навчання з 01.09.1985 по 08.07.1986 та з 16.05.1988 по 30.06.1992, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії з часу її призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.07.2023 позивач звернувся із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах як учаснику бойових дій згідно із п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розгляд звернення за принципом екстериторіальності здійснювався Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.09.2024 № 0800-0205- 8/83030. Розмір пенсії позивача було обчислено із урахуванням 36 років 06 місяців 23 днів страхового стажу, водночас, період навчання з 01.09.1985 по 30.06.1992 до нього зараховано не було, про що позивач дізнався у серпні 2024 року. Спеціалістом сервісного центру ПФУ позивача було повідомлено, що записів у його трудовій книжці недостатньо для зарахування періоду навчання, тому 13.08.2024 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії надавши додатково диплом від 30.06.1992 УВ № 850212 та довідку Федеральної бюджетної освітньої установи вищої освіти «Донбаський державний технічний університет» від 04.05.2023 № 50-01/61 про підтвердження періодів навчання. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.08.2024 № 48 у запитуваному перерахунку пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку із тим, що документи, які видані на окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній республіці Крим та в місті Севастополі, є недійсними і не створюють жодних правових наслідків. Із змісту листа Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області від 20.09.2024 № 0800-0205-8/83030 вбачається, що період навчання позивача у Донбаському гірничо-металургійному інституті з 01.09.1985 по 24.06.1992 не враховано до його страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_1 та за даними диплома від 30.06.1992 НОМЕР_2 , оскільки він перевищує загально встановлену тривалість навчання у вищому навчальному закладі. Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, щодо не зарахування періодів навчання, а також рішення про відмову у перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області такими, що суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності дій і рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 13.08.2024 позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про перерахунок пенсії, а саме зміна страхового стажу, набутого до 2004 року. Заяву позивача від 13.08.2024 було опрацьовано ГУ ПФУ в Чернігівський області. ГУ ПФУ в Чернігівській області було прийнято рішення від 21.08.2024 №48 про відмову у проведенні перерахунку. Вказує, що відстуні підстави для врахування довідки про навчання, яка видана органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території. Рішення від 21.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а позовні вимоги є безпідставними. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 10.07.2023 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, згідно п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058. Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, внаслідок чого, було прийнято рішення про призначення пенсії з 11.07.2023 року. За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача до загального страхового стажу позивача не враховано період його навчання у Донбаському гірничо-металургійному інституті у період з 01.09.1985 по 24.06.1992 за даними трудової книжки НОМЕР_1 та за даними диплома НОМЕР_2 , оскільки період навчання перевищує загально встановлену тривалість навчання у вищому навчальному закладі, тому зазначений період потребує уточнення. 13.08.2024 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії зміна страхового стажу набутого до 01.01.2004 до територіального органу Пенсійного фонду. До заяви позивач надав довідку про підтвердження страхового стажу, а саме навчання в «Коммунарском горнометаллургичном институте» (так в документах) за період з 01.09.1985 по 30.06.1992 року, видану «федеральным государственным бюджетным образовательным учреждением высшего образования «Донбасским государственным техническим университетом» (так в документах), що знаходиться на тимчасово окупованій території України, проте вказану довідку не взято до уваги, оскільки відповідно до частини 2-3 статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України довідки видані підприємствами, установами, організаціями, які зареєстровані на території не підконтрольні українській владі, не створюють правових наслідків. Зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч.2 ст.2 КАСУ критеріям, не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що 10.07.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах як учаснику бойових дій згідно із п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розгляд звернення за принципом екстериторіальності здійснювався Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.09.2024 № 0800-0205-8/83030.

Розмір пенсії позивача було обчислено із урахуванням 36 років 06 місяців 23 днів страхового стажу, водночас, період навчання з 01.09.1985 по 30.06.1992 до нього зараховано не було, про що позивач дізнався у серпні 2024 року.

Спеціалістом сервісного центру ПФУ позивача було повідомлено, що записів у його трудовій книжці недостатньо для зарахування періоду навчання, тому 13.08.2024 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії надавши додатково диплом від 30.06.1992 УВ №850212 та довідку Федеральної бюджетної освітньої установи вищої освіти «Донбаський державний технічний університет» від 04.05.2023 № 50-01/61 про підтвердження періодів навчання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.08.2024 №48 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку із тим, що документи, які видані на окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній республіці Крим та в місті Севастополі, є недійсними і не створюють жодних правових наслідків.

Із змісту листа Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області від 20.09.2024 №0800-0205-8/83030 вбачається, що період навчання позивача у Донбаському гірничо-металургійному інституті з 01.09.1985 по 24.06.1992 не враховано до його страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_1 та за даними диплома від 30.06.1992 НОМЕР_2 , оскільки він перевищує загально встановлену тривалість навчання у вищому навчальному закладі.

Позивач, не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні до його страхового стажу періоду навчання, та з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.08.2024 №48 про відмову у перерахунку пенсії, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац першим частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. «д» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 2.17. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах установах організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 у трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком записи: а) про час служби у складі Збройних Силах СРСР із зазначенням дати призову (зарахування) та дати звільнення зі служби; б) про час навчання у професійно-технічних та інших училищах.

Пунктом 38 Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 №193 передбачено, що за особами, призваними на військову службу в період навчання у навчальних закладах, при звільненні до запасу зберігається право бути зарахованими для продовження навчання у тому навчальному закладі та на тому курсі, де вони навчалися до призову на військову службу з призначенням стипендії з дня відновлення у навчальному закладі до результатів чергової екзаменаційної сесії.

Судом установлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 18.09.1992 міститься запис № 1, із змісту якого вбачається, що позивач з 01.09.1985 по 24.06.1992 навчався у Донбаському гірничо-металургійному інституті.

Військовим квитком від 14.10.1992 НОМЕР_3 підтверджується період строкової служби позивача з 09.07.1986 по 17.05.1988, який враховано відповідачем 1 при призначенні пенсії, про що свідчить розрахунок стажу.

Оскільки період строкової служби позивача припадає на період його навчання, очевидно, що саме проходження військової служби призвело до збільшення строку навчання.

У зв`язку із наведеним бездіяльність відповідача 1 щодо неврахування періоду навчання на підставі даних трудової книжки є протиправною.

До того ж, дипломом позивача від 30.06.1992 НОМЕР_2 також підтверджується його період навчання в Донбаському державному технічному університеті з 01.09.1985 по 30.06.1992.

Довідкою Федеральної бюджетної освітньої установи вищої освіти «Донбаський державний технічний університет» від 04.05.2023 № 50-01/61 підтверджується, що позивачу було надано академічну відпустку на період проходження військової служби з 08.07.1986, зараховано на навчання після відпустки з 23.05.1988.

Згідно із «намібійськими винятками» Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Водночас, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17, від 08.04.2020 у справі №235/7414/16-а.

З огляду на наведене, відмова відповідачів у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його навчання є формальною, та здійснена без урахування усіх індивідуальних обставин, адже з наданих позивачем документів цілком зрозуміло, що після зарахування позивача на навчання до Донбаського гірничо-металургійного інституту було призвано на військову службу та при звільненні до запасу він продовжив навчання.

Оскільки страховий стаж, за загальним правилом, враховується в одинарному розмірі, то правомірним буде зарахування періоду навчання, що не перетинається з військовою службою, а саме: з 01.09.1985 по 08.07.1986 та з 16.05.1988 по 30.06.1992.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови позивачу у зарахуванні до його страхового стажу періоду навчання є протиправними. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.08.2024 № 48 про відмову позивачу у перерахунку пенсії є протиправним та таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його навчання з 01.09.1985 по 08.07.1986 та з 16.05.1988 по 30.06.1992, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії з часу її призначення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер і позов підлягає задоволенню, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України суд присуджує позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, 2 понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору порівну в сумі по 484,48 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м.Вінниця, вул.Зодчих, буд.22, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м.Чернігів, вул.П`ятницька, буд.83-А, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його страхового стажу періоду навчання.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.08.2024 № 48 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його навчання з 01.09.1985 по 08.07.1986 та з 16.05.1988 по 30.06.1992, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії з часу її призначення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривнi 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривнi 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова