Справа № 620/10864/23
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

13 березня 2025 року
Короткий виклад історії справи
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП в Чернігівській області) від 22 червня 2023 року № 1132 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині, що стосується позивача;
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 23 червня 2023 року № 297о/с про звільнення інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_1 , зі служби в поліції;
- поновити з 24 червня 2023 року позивача на службі в поліції у спеціальному званні «капітан поліції» та на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області;
- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 указав, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та саме звільнення, є незаконним і безпідставним, а оскаржувані накази необґрунтованими та протиправними, оскільки ґрунтуються на штучно створених умовах і обставинах подій, формально проведеному службовому розслідуванню та передчасно складеному за його результатами висновку, який сам по собі є суперечливим.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ГУНП в Чернігівській області від 22 червня 2023 року № 1132 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Чернігівській області від 23 червня 2023 року № 297 о/с про звільнення інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_1 , зі служби в поліції.

Поновлено позивача з 24 червня 2023 року на службі в поліції у спеціальному званні «капітан поліції» на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області.

Стягнуто з ГУНП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24 червня 2023 року по 08 листопада 2023 року у розмірі 101 986 грн 91 коп.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року стягнуто з ГУНП в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2 000 грн.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, зазначив, що, враховуючи обставини справи, пояснення сторін та свідків, а також надані докази, під час проведення службового розслідування відповідачем використано формалізований підхід до встановлення дійсних обставин подій, а оскаржувані рішення прийняті не на підставах, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання їх протиправними і скасування.

За висновками судів попередніх інстанцій у діях ОСОБА_1 не вбачається ознак дисциплінарного проступку у вигляді порушення Правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції, службової дисципліни тощо, що призводило б до дискредитації звання поліцейського, підриву авторитету Національної поліції України і працівників у очах громадськості, оскільки дана подія не викликала суспільного резонансу. У свою чергу, перебування на вулиці, у власному транспорті під час дії комендантської години в умовах воєнного стану окремий склад дисциплінарної відповідальності не створює, оскільки будь-яка відповідальність, передбачена законодавством, на момент виникнення спірних правовідносин, відсутня.

Крім того суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Проте, ГУНП в Чернігівській області застосовано до позивача найсуворіше дисциплінарне стягнення у формі звільнення.

Суд апеляційної інстанцій також зазначив, що позов подано в межах строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Приймаючи додаткову постанову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що адвокатом документально доведено факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. Однак, судом проаналізовано зміст наданих позивачем документів щодо підтвердження обґрунтованості заявленого розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та визначено, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є завищеними і неспівмірними зі складністю питання, яке було предметом апеляційного дослідження, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, який реально потребується для їх виконання, тому стягненню підлягають витрати у розмірі 2 000 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, на обґрунтування якої зазначив про:

- неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм статті 18 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), статей 1, 13-15, 19, 77 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут). Також не враховані правові позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 816/1534/16, від 13 жовтня 2020 року у справі № 805/3079/17-а, від 06 березня 2019 року у справі № 816/1534/16, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 29 червня 2021 року у справі № 826/7187/17, від 24 вересня 2020 року у справі № 420/602/19, від 28 листопада 2019 року у справі № 120/860/19-а, від 29 червня 2021 року у справі № 826/7187/17, від 28 вересня 2023 року у справі № 420/10847/22, у яких Верховний Суд зазначив, що відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції;

- неправильне застосування норм статті 20 Дисциплінарного статуту щодо визнання протиправним застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу та неврахування правових висновків, висловлених Верховним Судом у постанові від 01 липня 2021 року у справі № 807/19/18;

- неправильне застосування пункту 5 частини першої статті 8 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII та не врахування правових позицій Верховного Суду, висловлених у постанові від 28 вересня 2023 року у справі № 420/10847/22 в частині заборони перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціального виданих перепусток і посвідчень, а також заборони руху транспортних засобів;

- застосування судом норм статті 31 Дисциплінарного статуту та частини п`ятої статті 122 КАС України в частині визначення судом вірним місячного строку звернення до суду з позовом про оскарження наказу, а не 15-денного строку на оскарження, та не врахування при цьому правових позицій Верховного Суду, висловлених у постановах від 08 лютого 2023 року у справі № 120/7367/22, від 31 жовтня 2023 року у справі № 400/5692/22, від 31 жовтня 2023 року у справі № 340/4394/22, від 30 листопада 2023 року у справі № 500/1224/23, від 28 березня 2024 року у справі № 420/22052/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 520/28543/23.

На переконання скаржника, оскільки предметом спору є правомірність наказу, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, тому до спірних правовідносин застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, яким передбачено порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Щодо підстав оскарження додаткової постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року, то скаржник посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 грудня 2020 року у справі № 520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі № 320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі № 520/8489/19 та від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 щодо застосування частини п`ятої статті 134 КАС України.

На підставі викладеного скаржник просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухваливши нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на касаційну скаргу ГУНП в Чернігівській області позивач просив залишити оскаржувані судові рішення без мін, а скаргу - без задоволення.

Основні мотиви, викладені в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 13 лютого 2025 року касаційну скаргу ГУНП в Чернігівській області задовольнив.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі № 620/10864/23 скасував.

Ухвалив нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - відмовив.

На обґрунтування прийнятого рішення Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вказав, що службовим розслідуванням встановлено факт грубого порушення ОСОБА_1 11 червня 2023 року службової дисципліни, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду наголосив, що Козелецький районний суд Чернігівської області, розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) зазначив, що з відеозапису, з місця знаходження службового автомобіля поліції, неможливо визначити особу, яка перебувала за кермом автомобіля, та чи мінялися місцями водій та пасажир. Отже, суд не вказав у постанові про факт перебування за кермом автомобіля не позивача, а іншої особи.

У свою чергу, колегія суддів звернула увагу, що сам факт складання щодо працівника поліції адміністративного протоколу за можливе керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння свідчить про неналежне виконання поліцейським службової дисципліни. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 11 червня 2023 року та у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці) йому було запропоновано пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку. Від проходження такого огляду позивач відмовився. Такими діями позивач не виконав покладений на нього обов`язок відповідно до займаної посади поліцейського та взятими на себе після прийняття Присяги поліцейського зобов`язання.

Окрім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан. Позивач як працівник правоохоронного органу, не міг не знати щодо впровадження вказаного заходу та відповідних заборон.

Окрім того, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції як водій, що керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці), однак від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

За таких обставин, враховуючи факт скоєння дисциплінарного проступку позивачем у період дії в країні воєнного стану, який вимагає, зокрема, від правоохоронних органів особливої пильності та додаткових вимог щодо бездоганної поведінки, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що приймаючи рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції), відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо протиправності спірних наказів та наявності підстав для їх скасування.

Підстави і мотиви для висловлення окремої думки

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

На підставі частини першої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

За змістом частини другої цієї статті підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частинами першою - третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно із частиною третьою цієї статті до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

За змістом частин сьомої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту в разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 2 Висновку службового розслідування «За грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону № 580-VIII, абзацу 5 частини другої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», статей 1 та 5 Дисциплінарного статуту, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, присяги працівника поліції, вимог керівництва, у частині керування транспортним засобом 11 червня 2023 року під час дії комендантської години в умовах воєнного стану з явними ознаками алкогольного сп`яніння та невиконання законної вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що у сукупності є неприпустимим для подальшого проходження служби в Національній поліції України, інспектор контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.»

Суди попередніх інстанцій також установили, що в основу вказаного висновку покладено матеріали про адміністративне правопорушення (протокол серії ААД № 267238), відеозапис з бодікамер поліцейських та їх пояснення.

Разом із цим, розглянувши справу № 734/2555/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, Козелецький районний суд Чернігівської області прийняв постанову від 27 жовтня 2023 року, яким провадження у справі притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрив за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Козелецький районний суд Чернігівської області оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Козелецький районний суд Чернігівської області указав, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколі час та місці та, відповідно, його вину у вчинені правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

При цьому Козелецький районний суд Чернігівської області не прийняв до уваги рапорт поліцейського Удовика Артема, відповідно до якого було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки наведені в ньому відомості спростовуються наявними у справі доказами, у тому числі відеозаписом та поясненням поліцейського ОСОБА_2 . Крім того Козелецький районний суд Чернігівської області критично поставився до пояснень свідка ОСОБА_2 про те, що ним візуально було визначено, що на час зупинки автомобіля Nissan Rogue за кермом перебував ОСОБА_1 , оскільки як убачається з відеозапису, з місця знаходження службового автомобіля поліції взагалі неможливо було визначити особу, яка перебувала за кермом автомобіля, та чи мінялися місцями водій та пасажир.

З наведених причин Козелецький районний суд Чернігівської області зазначив про те, що не є достатнім доказом на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і постанова про накладення на нього адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 КУпАП за зупинку на перехресті. Отже, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Указане постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2023 року у справі № 734/2555/23 оскаржена не була та набрала законної сили 07 листопада 2023 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною шостою цієї статті вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі наведених норм КАС України вважаю, що при прийнятті постанови від 13 лютого 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду мав керуватись установленими постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2023 року у справі № 734/2555/23 обставинами щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і, як наслідок, невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 та частиною першою статті 122 КУпАП.

Отже, на моє переконання, передчасним та недоведеним є посилання Верховним Судом, як на підставу для скасування рішень судів попередніх інстанцій та відмови в задоволенні позовних вимог на те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції як водій, що керував автомобілем із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці), однак від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, а також те, що сам факт складання щодо працівника поліції адміністративного протоколу за можливе керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння свідчить про неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Натомість суди попередніх інстанції обґрунтовано керувались недоведеністю відповідними доказами обставин щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що у свою чергу лягло в основу оскаржуваних позивачем рішень відповідача.

До того ж суди попередніх інстанцій обґрунтовано звернули увагу, що під час спілкування з працівниками патрульної поліції позивач поводив себе чемно, не зухвало, їх роботі не перешкоджав, в оману не вводив, ненормативну лексику не вживав, провокацій не вчиняв. Отже, у діях ОСОБА_1 не вбачається ознак дисциплінарного проступку у вигляді порушення Правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції, службової дисципліни тощо, що призводило би до дискредитації звання поліцейського, підриву авторитету Національної поліції України і працівників у очах громадськості, оскільки дана подія не викликала суспільного резонансу.

Таким чином, на моє переконання, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що під час проведення службового розслідування відповідачем використано формалізований підхід до встановлення дійсних обставин подій, а отже оскаржувані рішення прийняті не на підставах, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання їх протиправними і скасування.

Отже, вважаю, що підстави, які лягли в основу прийняття оскаржуваних рішень не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи, оскільки під час розгляду справи № 734/2555/23 установлено відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і, як наслідок, невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 та частиною першою статті 122 КУпАП, і крім того, установлено, що під час спілкування з працівниками патрульної поліції позивач поводив себе чемно, не зухвало, їх роботі не перешкоджав, в оману не вводив, ненормативну лексику не вживав, провокацій не вчиняв, що свідчить про відсутність порушень із цього приводу Правил етичної поведінки поліцейських присяги працівника поліції, службової дисципліни тощо.

При цьому, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, ГУНП в Чернігівській області при застосуванні до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення у формі звільнення не прийнято до уваги:

- службової характеристики на капітана поліції ОСОБА_1 від 14 червня 2023 року за підписом Начальника сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Андрія Ковальова, згідно з якою позивач характеризується виключно з позитивного боку. За період служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Крім того вказано, що він неодноразово був нагороджений відомчими відзнаками та перебував на дошці пошани ГУНП в Чернігівській області, як провідний фахівець в своїй службовій галузі;

- службової характеристики позивача за підписом Заступника начальника ГУНП в Чернігівській області полковника поліції Дмитра Лося, в якій зокрема вказано, що у службовій діяльності позивач суворо дотримується вимог законів, інших нормативних актів, що регламентують діяльність Національної поліції. Своєю чесною та порядною поведінкою є прикладом для наслідування. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України приймав безпосередню участь у обороні міста Чернігів та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. За період проходження служби в органах поліції 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності (в 2016 році - оголошено сувору догану). Станом на 13 червня 2023 року діючих дисциплінарних стягнень не має. За особисті заслуги в зміцненні законності і правопорядку, високий професіоналізм, за сумлінне ставлення до службових обов`язків сім разів заохочувався правами МВС та НПУ.

Ураховуючи наведене вважаю, що рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог є правильним.

Отже, касаційну скаргу ГУНП в Чернігівській області слід було залишити без задоволення, а рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року - без змін.

Суддя І. В. Желєзний