Справа № 200/1129/25
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Справа№200/1129/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) засобами поштового зв`язку звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.02.2025 року щодо відмови провести перерахунок їй пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021 - 2023 роки, розмір якої становить 13 559,41 грн., та щодо не зарахування періодів роботи з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року та з 01.08.2013 року по 06.10.2024 року до її стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести їй перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021 - 2023 роки, розмір якої становить 13 559,41 грн., та зарахувати періоди роботи з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року та з 01.08.2013 року по 06.10.2024 року до її стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати виникнення права на її призначення, а саме з 07.10.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести виплату їй перерахованої пенсії з дати виникнення права на її призначення, а саме з 07.10.2024 року.

Позов обґрунтовувала тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка їй призначена з 23.10.2024 року. Має одночасно право на різні види пенсії.

До цього - у 2006 році їй було призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а у 2008 році (після подання заяви про відмову від пенсії за вислугу років у зв`язку з працевлаштуванням) її виплату припинено.

У жовтні 2024 року при призначенні пенсії за віком органом Пенсійного фонду України був застосований показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії (доходу), за 2014 - 2016 роки, що складало 3 764,40 грн.

30.01.2025 року позивач через вебпортал електронних послуг звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою, в якій просила провести перерахунок їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, та зарахувати до стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди її роботи з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року та з 01.08.2013 року по дату призначення пенсії, та провести виплату перерахованої пенсії з дати виникнення права на її призначення, а саме з 07.10.2024 року.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.02.2025 року у перерахунку пенсії відмовлено.

При цьому зазначений відповідач не врахував те, що пенсія за віком, яку вона отримує, їй призначена вперше. Крім того, пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку вона отримувала колись, та пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку їй призначено у жовтні 2024 року та яку вона отримує, - це різні види пенсій, так як їх порядок та умови призначення регламентовані різними нормами права.

Крім того, прохання про зарахування спірних періодів роботи до її стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач проігнорував.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст оскарженого рішення. Вважав, що воно відповідало вимогам законодавства.

Вважав, що при переведенні з одного виду пенсії на інший може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, але із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Застосування іншого показника середньої заробітної плати вважав неможливим.

Станом на 04.03.2025 року розмір середньої заробітної плати для розрахунку пенсії позивача становить 7994,47 грн. - це середня заробітна плата, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення.

Щодо зарахування у подвійному розмірі стажу роботи у відділенні інтенсивної терапії та анестезіології після 01.01.2004 року (дні набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), то це може мати місце лише при визначенні права позивача на пенсію за вислугу років за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення». У постанові Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі 329/553/17 зазначено, що враховуючи, що особа отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 року в подвійному розмірі.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подав відзив на позовну заяву, яким повністю підтримав позицію Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, вважаючи, що воно діяло правомірно. Позовні вимоги до себе вважав передчасними. Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відповіді на відзиви відповідачів, якими підтримала доводи позовної заяви. Також звернула увагу на те, що в період з 2008 року по 2024 рік вона пенсію не отримувала, оскільки відмовилася від неї у зв`язку з виходом на роботу. З 23.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому у органів Пенсійного фонду України підстави для застосування до її пенсії ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону (щодо застосування показника середньої заробітної плати) були відсутні, також відсутні підстави для незарахування спірного стажу у подвійному розмірі. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як отримувач пенсії.

Так, з 05.07.2006 року їй було призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплату якої припинено за заявою позивача від 09.08.2013 року (у зв`язку з її працевлаштуванням).

Після припинення пенсії позивач працювала та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (на роботі, яка дає право на цей вид пенсії) (підтверджується трудовою книжкою позивача, Індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5)).

Страховий стаж позивача (повний) становить 43 роки 9 місяців 2 дні.

Позивач має право на різні види пенсії.

З 16.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області їй призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом переведення з пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я (підтверджується рішеннями, що містяться в пенсійній справі позивача).

При цьому органом Пенсійного фонду України до її пенсії був застосований показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за 2014 - 2016 роки; не зараховані періоди роботи з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року та з 01.08.2013 року по 06.10.2024 року до її стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зараховані в одинарному розмірі).

Вказані обставини сторонами визнаються та не є спірними.

30.01.2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просила провести перерахунок їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021 - 2023 роки, з якої сплачені страхові внески, розмір якої становить 13 559,41 грн., та зарахувати до стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди її роботи з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року та з 01.08.2013 року по дату призначення пенсії, та провести виплату перерахованої пенсії з дати виникнення на її призначення, а саме з 07.10.2024 року.

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.02.2025 року (о/р 87) у перерахунку пенсії відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що за результатами розгляду електронної пенсійної справи встановлено, що заявнику було призначено пенсію за вислугу років з 05.07.2006 року. Тому підстави для її перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачені страхові внески, за 2021 - 2023 роки відсутні. Розмір пенсії обчислено відповідно до вимог чинного законодавства. Тому прийнято рішення: відмовити у застосуванні нового показника середньої заробітної плати в Україні.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.02.2025 року № 2500-0213-8/8708.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, яка була чинною на час призначення позивачу пенсії за вислугу років), яка визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 року № 909 (в редакції, яка була чинною на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, яка діє натепер) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, який передбачений в цій статті.

Згідно п. 2.4 розд. ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (в редакції, яка була чинною на час призначення позивачу пенсії за вислугу років та яка дії натепер) пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було та є наявність спеціального стажу роботи за відповідним переліком посад; звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. На час призначення позивачу такої пенсії такі пенсії призначалися незалежно від віку, а натепер призначаються після досягнення 55 років.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон України від 05.11.1991 року № 1788-XII) право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон України від 09.07.2003 року № 1058-IV), яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу, що визначений вказаною статтею.

Так, згідно з вказаною статтею починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, при зверненні, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Пунктом 16 розд. XV «Прикінцеві положення» зазначеного Закону визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст. 45 зазначеного Закону визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, що передбачена Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте при переведенні з пенсії, що призначена згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 348/2271/16-а, від 23.10.2020 року у справі № 528/196/17, від 17.06.2021 року у справі № 336/7438/16-а.

Позивач має одночасно право на різні види пенсії:

1) пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплату якої їй припинено у 2013 році за її заявою;

2) пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за призначенням якої вона звернулася до відповідача та яка їй призначена з 16.10.2024 року.

Підстави та порядок призначення зазначених пенсій є різними.

Судом встановлено, що за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач фактично відмовилася від отримання такої пенсії та продовжила працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (підтверджується, зокрема індивідуальними відомостями про застраховану особу-позивача, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5)).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком.

Таке право було порушено при призначенні пенсії за віком, що не є спірним.

Проте, таке право не було поновлено і за заявою позивача, що призвело до прийняття протиправного рішення.

Оскільки таке право порушено, тому воно підлягає захисту та відновленню в судовому порядку шляхом повного задоволення основних позовних вимог та часткового задоволення похідних позовних вимог шляхом, який обрано судом (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обираючи спосіб відновлення порушеного права судом враховано те, що пенсію за віком позивачу призначено з 16.10.2024 року, а не з 07.10.2024 року. Рішення про призначення позивачу пенсії є чинним і не є предметом спору в даній справі.

Вирішуючи спір судом враховані правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені в постановах Верховного Суду, зокрема від 17.04.2018 року у справі № 348/2271/16-а, від 23.10.2020 року у справі № 528/196/17, від 17.06.2021 року у справі № 336/7438/16-а, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо похідних позовних вимог в частині, що стосується зобов`язання органу Пенсійного фонду України зарахувати періоди роботи позивача з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року та з 01.08.2013 року по 06.10.2024 року до стажу позивача у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , ведення якої розпочато 05.04.1965 року, позивач працювала та працює в державній установі «Інститут нейрохірургії ім. Академіка А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України»:

- з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року - на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими відділення інтенсивної терапії та анестезіології (накази від 19.05.2008 року № 79-к та, відповідно, від 26.01.2009 року № 12-к);

- з 01.08.2013 року по теперішній час - на посаді сестри медичної палатної відділення інтенсивної терапії та анестезіології (наказ від 01.08.2013 року № 125-к).

Зазначені обставини також підтверджуються довідкою від 30.01.2025 року № 26/02, що видана позивачу зазначеною державною установою.

Отже, позивач мала право на зарахування таких періодів роботи до стажу роботи відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що у заяві від 30.01.2025 року про перерахунок пенсії позивач ставила два питання, в тому числі питання про зарахування до її стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначених періодів роботи.

Проте оскаржене рішення про відмову в перерахунку пенсії в цій частині не містить жодних обґрунтувань та не містить свідчення про те, що такі періоди досліджувалися.

Посилання представника відповідача у відзиві на обставини, які не відображені в оскарженому рішенні, є неприйнятними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди до відповідного стажу у подвійному розмірі, оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні такі періоди роботи позивача не досліджувалися. Дії (або рішення, або бездіяльність) відповідача (відповідачів) щодо такого не зарахування в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній.

Отже, відповідачем (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області) виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії органу Пенсійного фонду України (що прийняв оскаржене рішення) необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача спірні періоди її роботи, з урахуванням поданих документів (в тому числі довідки), та вирішити питання про зарахування до стажу позивача у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» спірних періодів її роботи з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про проведення виплати перерахованої пенсії.

У суду відсутні підстави вважати, що перерахована на виконання даного судового рішення пенсія (тобто, перерахована в майбутньому), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, на обліку у якого перебуває позивач, не буде виплачена і, відповідно, буде порушене право позивача. Враховуючи наведене задоволення позову в цій частині свідчило би про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене вказані позовні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення основних позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 1211,20 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83а; ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.02.2025 року (о/р 87), прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2025 року та з 16.10.2024 року провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням ч. 2 ст. 40 цього ж Закону, а саме із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021 - 2023 роки, з якої сплачені страхові внески, тобто за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а також вирішити питання про зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 19.05.2008 року по 31.01.2009 року та з 01.08.2013 року по 06.10.2024 у подвійному розмірі року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 18 березня 2025 року.

Суддя Т.В. Логойда