Справа № 140/14968/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14968/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 02.07.2024 №48 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі Закон №889-VІІІ); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону №889-VІІІ з дати звернення (25.06.2024), з визначенням розміру пенсії відповідно до поданої із заявою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації від 14.06.2024 №42/02/2-24.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV). Позивач 25.06.2024 звернулася із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016. Однак рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 02.07.2024 №48 позивачу відмовлено у призначенні такої пенсії, у зв`язку з тим, що їй раніше призначалася пенсія як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

Позивач не погоджується із цим рішенням та зазначає, що в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не перерахунок пенсії чи переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону. Оскільки на момент звернення за призначенням пенсії вона досягла необхідного 60-річного віку, на державній службі не перебувала, має 2 групу інвалідності, яку отримала в період роботи на державній службі, та необхідний страховий стаж понад 49 років, в тому числі 13 років на державній службі, тому вважає, що має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №889-VІІІ з урахуванням статті 37 №3723-ХІІ.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. При цьому, зазначив, що ГУ ПФУ в Житомирській області правомірно прийнято рішення від 02.07.2024 №48 про відмову позивачу в переході на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VІІІ, оскільки особи з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, з 01.05.2016 втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV у встановлених статтею 33 цього Закону розмірах. Крім того, зазначив, що Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі - Порядок №622), визначено складові заробітної плати державних службовців, які включаються в довідки для обчислення розміру пенсії. Однак з метою упорядкування умов оплати праці державних службовців державних органів на основі класифікації посад Кабінетом Міністрів України 29.12.2023 прийнято постанову №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі - Постанова №1409), пунктом 3 якої встановлено, що схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби. При цьому, до Порядку №622 внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» (далі - Постанова №823).

Відповідач ГУ ПФУ в Житомирській області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги теж заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначив, що надану позивачем до заяви довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 14.06.2024 №42/02/2-24, видану Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації, неможливо взяти для обчислення розміру пенсії згідно поданої заяви, оскільки за матеріалами електронної пенсійної справи позивач з 31.10.2006 по 24.07.2017 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-ХІІ, тому при переході на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723 розмір пенсії з 25.06.2024 зменшується, у зв`язку з чим ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення від 02.07.2024 №48 про відмову у проведенні перерахунку.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1999 року є особою з інвалідністю ІІ групи довічно (загальне захворювання), перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинської області та з 31.10.2006 отримувала пенсію по інвалідності (інвалідність внаслідок роботи на держслужбі) відповідно до Закону №3723-ХІІ, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК серії ВЛН №019428 (а.с. 22), розпорядженням від 07.11.2006 №178048 (а.с. 61-62).

З 2017 року по даний час позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, що підтверджується рішенням розпорядженням від 03.08.2017 №178048 (а.с.46), рішеннями про перерахунок пенсії (а.с.79, 102 зворот).

25.06.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-ХІІ, надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням (а.с. 97), в тому числі довідку Департаменту соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації від 14.06.2024 №42/02/2-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а.с. 98).

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Житомирській області, яким і прийнято рішення від 02.07.2024 №48 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що особи з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, з 01.05.2016 втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV у встановлених статтею 33 цього Закону розмірах (а.с. 20).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом №3723-XI.

01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десята статті 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина дванадцята статті 37 Закону № 3723-XII).

Із записів №№ 20-33 трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що у період з 01.11.1993 по 30.10.2006 позивач працювала у Відділі соціального захисту населення, Управлінні соціального захисту населення Волинської облдержадміністрації, Головному управлінні праці та соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, Головному управлінні праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Волинської обласної державної адміністрації (а.с. 67-71).

Суд зазначає, що первинно позивачу було призначено пенсію по інвалідності як державному службовцю відповідно до Закону №3723-ХІІ, та вказані вище періоди її роботи були зараховані до стажу державної служби (зараховано 13 років 0 місяців 01 день), про що свідчить розпорядження від 07.11.2006 №178048 та розрахунок стажу форма РС-право (а.с. 61-62), на даний час страховий стаж позивача становить 49 років 1 місяць 6 днів (а.с. 102 зворот).

Також з матеріалів пенсійної справи позивача та виписки із акта огляду МСЕК серії ВЛН №019428 вбачається, що первинно позивачу ІІ групу інвалідності встановлено з 21.10.1999, а з 08.10.2008 довічно (а.с. 22, 61, 62 зворот-64, 102 зворот), тобто у період перебування на державній службі.

Тобто, умови для переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, яку на даний час вона отримує (а.с. 102 зворот), на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII та частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-ХІІ виконуються.

Суд також відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №580/3805/22 (де спір стосується переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ), які полягають у такому.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивачки з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Крім того, а ні Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, а ні стаття 37 Закону №3723-ХІІ не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VIII) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає безпідставним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у позивачки права на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, з підстави, що за вказаним законом їй вже призначалась пенсія.

Отже те, що позивач раніше отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-XII, не позбавляє її права перейти з пенсії за віком, яку вона отримує наразі за Законом №1058-IV, на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII та частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-ХІІ, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом.

При цьому, суд не може погодитись із висновком відповідача-2 про недоцільність виплати пенсії за Законом №889-VIII через те, що розрахований розмір пенсії буде меншим ніж той, який виплачується за Законом №1058-IV, оскільки саме пенсіонер має право вирішити, який вид пенсії він бажає отримувати за умови додержання вимог, передбачених законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 має стаж на посаді державної служби понад 10 років та була первино визнана інвалідом II групи у період перебування на державній службі, відтак суд вважає, що вона має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII та частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі у №822/524/18, Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 560/5061/22.

Зважаючи на те, що рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 02.07.2024 №48 позивачу безпідставно відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, тому на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного рішення належить задовольнити.

При вирішенні спору також суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, відповідно до якої оскільки позивач на час звернення за призначенням пенсії не займала посаду державної служби, тому з урахуванням положень статті 37 Закону №3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.

Відповідно до частини восьмої статті 37 Закону №3723-ХІІ визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку №622 (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою від 25.06.2024) установлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

У всіх випадках заробітна плата для призначення пенсії державного службовця враховується в межах установленої законом на день призначення пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 7 Порядку №622).

У пункті 5 Порядку №622 встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048; далі - Постанова №1-3, чинна на час звернення позивача із заявою) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, в тому числі форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Як вбачається з матеріалів справи, довідка від 14.06.2024 №42/02/2-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року, яка видана Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації (правонаступник Головного управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Волинської обласної державної адміністрації (а.с.94-95), складена відповідно до положень Порядку №622 та за формою, затвердженою Постановою №1-3, а тому мала бути врахована при переведенні позивача на пенсію державного службовця.

Суд відхиляє покликання ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позов на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» (чинна з 20.07.2024, підлягає застосуванню з 01.01.2024), якою Постанову №622 доповнено пунктами 4-1 та 4-2. Суд зазначає, що як на момент звернення із заявою (25.06.2024), так і на момент прийняття спірного рішення (02.07.2024) названа постанова ще не була прийнята та не була підставою для прийняття спірного рішення.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, питання призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії або переведення з одного виду пенсії на інший вид вирішує за принципом екстериторіальності відповідний територіальний орган ПФУ, який після вирішення зазначених питань передає електронну пенсійну справу до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

Суд зазначає, що позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за іншим законом рішенням від 02.07.2024 №48, яке було прийняте ГУ ПФУ в Житомирській області, за принципом екстериторіальності.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Таким чином, необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області, яке не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у переведенні на пенсію за іншим законом, а тому відсутні підстави для покладання на нього обов`язку здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця за заявою від 25.06.2024.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як орган, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання після переведення його на пенсію за віком за умов, визначених пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII. При цьому у суду відсутні підстави вважати, що після переведення позивача на інший вид пенсії ГУ ПФУ у Волинській області не проводитиме її виплату.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 02.07.2024 №48 та зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області перевести позивача з 25.06.2024 (з дати подання заяви) на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 889-VIII та частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-ХІІ з урахуванням довідки Департаменту соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації від 14.06.2024 №42/02/2-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.07.2024 №48 «Про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу»».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з 25.06.2024 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ та частини дев`ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з урахуванням довідки Департаменту соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації від 14.06.2024 №42/02/2-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська, місто Житомир, вулиця О.Ольжича, 7, ).

Суддя О. О. Андрусенко