Справа № 594/269/25
Суддя: Зушман Г. І.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 594/269/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г.І.

за участі: секретаря Шимків Н.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.03.2025 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 19.11.2023 серії БАД № 950548, постановлену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Дембіцьким Ярославом Павловичем щодо нього за ч. 1 і 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 3 400 грн. Вважає, що дана постанова є безпідставною, містить відомості, які не відповідають дійсності та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.

В обґрунтування позову посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті оскаржуваної постанови були грубо порушені вимоги частини 1 статті 268 КУАП, а саме, інспектор Дембіцький Я.П. розглянув справу про адміністративне правопорушення і прийняв оскаржуване рішення без його присутності та за відсутності даних про його сповіщення про місце і час розгляду справи. В оскаржуваній постанові немає жодного його підпису, а також підпису про відмову від надання пояснень. В оскаржуваній постанові зазначено, що 19.11.2023 він на автодорозі Горецьке-Новогородське (Гороцьке-Новогородецьке), керуючи ТЗ Белаз, ДНЗ НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не користувався показниками поворотів, здійснив зупинку, стоянку ближче 10 м з виїзду з прилеглої території; при цьому відсутнє посвідчення водія. Але насправді жодного з вказаних порушень він не вчиняв, і жодним доказом вчинення ним вказаних порушень не підтверджується. 19.11.2023 він дійсно працював на ТЗ марки БелАЗ 7540В, ДНЗ Т2118ЖІ по місцю своєї роботи (на ТОВ «НГК»), але ні на які автодороги він на цьому ТЗ не виїжджав, а рухався виключно по технологічним та ґрунтовим шляхам (перевозив відходи виробництва). З працівниками поліції 19.11.2023 він дійсно контактував, вони зупиняли його на технологічному (ґрунтовому) шляху (а не на автомобільній дорозі) і пропонували йому перевірити його стан на предмет можливого алкогольного сп`яніння за допомогою «алкотестерів» (спеціальних трубочок), які були у них з собою, однак він відмовився від такої перевірки на місці, тому що ці «алкотестери» були вже в розпакованому стані і не могли показувати об`єктивні результати. Більше ніяких контактів з поліцією цього дня (19.11.2023) у нього не було, ні про які порушення правил дорожнього руху вказані працівники поліції йому не повідомляли і ніяких документів (в т.ч. і оскаржуваної постанови) працівники поліції відносно нього при ньому не складали і не ознайомлювали його з цими документами. Як він дізнався пізніше, без його участі ці працівники поліції склали на його ім`я протокол про адміністративне правопорушення та інші документи та передали його на розгляд суду, який розглянув цей протокол і наклав на нього адміністративний штраф своєю постановою. Однак постановою Житомирського апеляційного суду від 24.02.2025 по справі № 935/3808/23 зазначена постанова місцевого суду була скасована і провадження у цій справі про адміністративне правопорушення відносно нього було закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відеозапис з портативного відеореєстратора жодним чином не може підтверджувати скоєння ним будь-якого адміністративного правопорушення, тому що цей відеозапис міг зафіксувати тільки ті обставини, про які вже зазначив вище (працівники поліції зупинили його на ґрунтовому (технологічному) шляху, жодних правил дорожнього руху він не порушував, дійсно відмовився від перевірки на стан алкогольного сп`яніння на місці, але при цьому сам пропонував здійснити перевірку (на наявність чи відсутність алкогольного сп`яніння в медичному закладі)). Посвідчення водія 19.11.2023 у нього було з собою, працівники поліції, які його зупиняли, навіть не пропонували йому показати їм це посвідчення. Крім того, 19.11.2023 у нього в наявності було ще й «Свідоцтво про присвоєння кваліфікаційного рівня «Водій великовантажних автомобілів БелАЗ», видане 22.11.2016.

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 07.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі і розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву. Цією ухвалою поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії БАД № 950548 від 19.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 і 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 11.03.2025 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення, що здійснюється в межах виконавчого провадження ВП № 74080082 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) штрафу в подвійному розмірі 6800,00 грн., відкритого 08 лютого 2024 року постановою головного державного виконавця Борщівського ВДВС Чорновус У.М. з примусового виконання постанови від 19 листопада 2023 року серії БАД № 950548, постановленої інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Дембіцьким Ярославом Павловичем, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 594/269/25.

Представник відповідача ГУНП в Житомирській області подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Згідно відеозапису із нагрудного відеореєстратора поліцейського, що доданий до відзиву, установлено, що позивач про винесення стосовно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП дізнався на місці зупинки транспортного засобу, яким він керував. Таким чином, його доводи щодо того, що він дізнався про факт складання протоколу стосовно нього лише в середині листопада 2024 року після надходження до ТОВ «НГК» постанови ГДВ Борщівського ВДВС, є неправдивими, так як і доводи щодо того, що про оскаржувану постанову від дізнався лише 19.02.2025 після реєстрації свого електронного кабінету в системі ЄСІТС, оскільки позивачем було оскаржено рішення суду першої інстанції та вже 24.02.2024 Житомирським апеляційним судом прийнято нову постанову у справі № 935/3808/23. Позивач, не був позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду в межах строку, встановленого статті 286 КАС України. Натомість позовну заяву до суду ним було подано лише 03.03.2025, тобто строки оскарження постанови позивачем були пропущені. Зі змісту постанови вбачається, що 19.11.2023 о 14 год. 01 хв. на автодорозі «Городецьке-Новогородецьке», Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «БЕЛАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не користувався покажчиками повороту, здійснив зупинку (стоянку) ближче 10 метрів з виїзду з прилеглої території, при цьому було відсутнє посвідчення водія, чим порушив 2.1 а, 9.2 б та 15.9 и Правил дорожнього руху України (далі - Правила). У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектором СРПП відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Дембіцьким Ярославом Павловичем винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень. В даному випадку позивач порушив ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Причиною звернення до ОСОБА_1 , згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», стало порушення ним вимог зазначених вище Правил дорожнього руху України. Тому доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази, що додані до відзиву. Вказані відеозаписи здійснені на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Згідно відеореєстратора службового автомобіля установлено, що на ньому зафіксовано рух автомобіля «БЕЛАЗ», факт не включення покажчика повороту та зупнику ближче 10 метрів з виїзду з прилеглої території його водієм, як у подальшому встановлено ОСОБА_1 . Згідно відео із нагрудного відео-реєстратора поліцейського установлено, що після зупинки автомобіля, поліцейські повідомили водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення. Також на відео зафіксовано, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Водночас за правовою характеристикою правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП вважаються закінченими з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючі ознаки проступків.

Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив не погодився з доводами та аргументами, які містяться у відзиві відповідача, вважає їх недоречними, безпідставними та такими, що не можуть бути взяті до уваги. Зазначив, що до відзиву дійсно додано три фрагменти відеозаписів, датованих 19.11.2023. На двох з цих відеозаписів дійсно зафіксовано, що поліцейські висловлюють ОСОБА_1 свої наміри скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП (керування ТЗ особами в стані алкогольного сп`яніння,. а так само відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння). Але на цих відеозаписах навіть не зафіксовано, чи був врешті-решт складений цей протокол чи ні. Складання, або навіть хоча б бажання скласти постанову, тим більше про накладення штрафу за начебто скоєння ним інших правопорушень , передбачених ч.ч.1 і 2 ст. 122 ( порушення правил зупинки, стоянки, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху) та ч.2 ст. 126 КУпАП (керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ ) на цих відеозаписах жодним чином не за фіксовано. В даному випадку предметом оскарження по справі № 594/269/25 є не протокол про скоєння адміністративного правопорушення, а постанова про накладення адміністративного стягнення. Таким чином, жодним з відеозаписів, доданих до відзиву відповідача, не зафіксовано складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 122 та ч.2 ст. 126 КУпАП, не кажучи вже про фіксацію ознайомлення його зі змістом вказаної постанови та/або надання йому копії цієї постанови. Строк звернення до суду ним не був пропущений і цей строк має обчислюватися лише з 19.02.2025, бо раніше оскаржувана постанова йому не надсилалася, не вручалася і не оголошувалася. І при прийнятті цієї постанови він не був присутній.

В судове засідання позивач не з`явився, у відповіді на відзив на позовну заяву просить позов задовольнити, провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи за відсутності представника ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Інспектором СРПП відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Дембіцьким Ярославом Павловичем 19.11.2023 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 950548 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 19.11.2023 о 14 год. 01 хв. на автодорозі «Городецьке-Новогородецьке» Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «БЕЛАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не користувався покажчиками повороту, здійснив зупинку (стоянку) ближче 10 метрів з виїзду з прилеглої території, при цьому було відсутнє посвідчення водія, чим порушив 2.1 а, 9.2 б та 15.9 Правил дорожнього руху України.

У постанові підписів ОСОБА_1 немає, зазначено, що він від підпису відмовився. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 3) ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Ч.2 ст.126 КУпАП передбачено відповідаьність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Підпунктом «а» п. 2.1 ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України , водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до пункту 15.9 «и» Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно із загальними положеннями Правил дорожнього руху України, прилегла територія- це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Представником відповідача на підтвердження винуватості позивача в системі «Електронний суд» надано відеозаписи, які досліджено в судовому засіданні і з яких не встановлено факту руху транспортного засобу під керуванням позивача.

Оглянувши та проаналізувавши наведені вище відеозаписи, суд звертає увагу на те, що матеріали відеозапису не підтверджують факту зупинки чи стоянки транспортного засобу позивача ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, оскільки, з відеоматеріалів неможливо встановити відстань у 10 м від місця зупинки транспортного засобу до виїзду з прилеглої території. Будь-які вимірювання поліцейським не проводилися, доказів проведення вимірювань відстані відповідачем не надано.

Позивач також посилається на те, що він мав при собі посвідчення водія, однак поліцейські не вимагали пред`явити їм посвідчення водія.

Посилання позивача на те, що жодним з відеозаписів, доданих до відзиву відповідача, не зафіксовано складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 122 та ч.2 ст. 126 КУпАП, також знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді.

Відтак, твердження позивача, наведені ним у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву відповідачем не спростовані і відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача.

Окрім того,позивачем на підтвердження наведених ним обставин надано копію посвідчення водія серії НОМЕР_3 та постанову Житомирського апеляційного суду у справі № 935/3808/23 від 24.02.2025.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Наведене свідчить про те, що відповідач не довів наявність у діях позивача складу правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 122, ч.2 ст.126 КУпАП, а саме зупинки чи стоянки транспортного засобу ближче 10 м від виїду з прилеглої території, не подання сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 увчиненні правопорушень належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що позов задоволено необхідно стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області понесені ним при поданні позову до суду судові витрати на сплату судового збору в сумі 484,48 грн.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.5,9,72,75-77,244-246,262,286,293,295 КАС України, ст.ст. 33, 122, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, задовольнити.

Постанову серії БАД№ 950548 від 19 листопада 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП, винесену інспектором Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Дембіцьким Ярославом Павловичем скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області судові витрати по справі, понесені на сплату судового збору в сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, місцезнаходження: м.Житомир, вул.Старий Бульвар,5/37 Житомирської області, ідентифікаційний код 40108625.

Повне рішення складене 17 березня 2025 року.

Головуючий