Справа № 944/5512/24
Суддя: Білецька М. О.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/5512/24
Провадження №2-а/944/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білецької М.О.

за участю секретаря судового засідання Хархаліс Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, третя особа поліцейська Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Середа Д.В., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, третя особа поліцейська Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Середа Д.В., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3102622 від 21 вересня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

В обґрунтування позову покликається на те, 21 вересня 2024 року близько 22 год. 00 хв. він керував автомобілем марки «NISSAN QASHQAI», номерний знак НОМЕР_1 в м.Яворові Львівської області по вул.Маковея. Під час руху його зупинили працівники поліції, які повідомили, що в нього не горить лампочка заднього лівого габариту. Вийшовши з автомобіля, він дійсно побачив, що в автомобілі не горить лампа габариту, однак цю несправність на місці було усунуто. В подальшому поліцейська повідомила, що в нього не світить одна лампа освітлення заднього номерного знаку на що він пояснив, що можливо, через поганий стан дорожнього покриття дана лампа вийшла з ладу. Крім цього пояснив, що перед початком руху з місця проходження військової служби він перевіряв технічний стан автомобіля і всі лампочки зовнішнього освітлення приладів були справні. Однак, незважаючи на його пояснення, часткове усунення виявлених несправностей щодо заднього лівого габариту та можливості визначення буквено-числової комбінації номерного знаку при освітленні навіть однієї лампочки, поліцейська винесла оскаржувану постанову.

З даною постановою не погоджуються, оскільки ч.1 ст. 121-3 не передбачено відповідальності за частково неосвітлений номерний знак. Поняття «Неосвітлений» означає відсутність чи несправність освітлення номерного знаку, яка передбачена конструкцією транспортного засобу. Система освітлення номерного знаку транспортного засобу, як правило передбачає наявність двох ламп, щоб у випадку виходу з ладу однієї з ламп була наявність освітлення номерного знаку іншою справною лампою. При цьому, умовою експлуатації транспортного засобу при частковому освітленні заднього номерного знаку в темну пору доби слід вважати можливість чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів.

В даному випадку, крім факту виходу з ладу однієї лампи освітлення заднього номерного знаку під час руху, що виключає його вину в умисному скоєнні такого правопорушення. Також поліцейською не доведено, що при частковому освітленні заднього номерного знаку не визначались символи та буквено-числова комбінація номерного знаку з відстані двадцять метрів.

Таким чином, чинні ПДР України не забороняють керування транспортним засобом з частково неосвітленим номерним знаком та за це не передбачено жодної відповідальності.

Окрім цього, за несправність зовнішніх світлових приладів під час руху передбачена відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Просить скасувати оскаржувану постанову.

03.12.2024 представник відповідача УПП у Львівській області скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Саме на водія покладено обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху, так і під час руху. Поліцейським УПП було дотримано процедуру підготовки та розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи проводився в присутності позивача та останнього було ознайомлено з правами та обов`язками.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник, адвокат Варениця В.С. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача УПП у Львівській області в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа поліцейська Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Середа Д.В., в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки в судове засідання 10.03.2025 не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження, як передбачено ч.5 ст.250 КАС України, є дата складення повного судового рішення 17.03.2025.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №3102622 від 21.09.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, за те що він 21.09.2024 о 22:25:11 в м.Яворові Львівської області по вул.Осипа Маковея, 140, керував транспортним засобом у якого не горів задній габаритний ліхтар з лівої сторони, також у даного транспортного засобу не був достатньо неосвітлений державний номерний знак, а саме не горіла одна лампочка, чим порушив п.2.9.в ПДР України, керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, перевернутим чи не освітленим, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(далі ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9в ПДР України, тобто за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. В постанові відсутні посилання на порушення позивачем будь-якого іншого пункт ПДР України, а також на ч.2 ст.36 КУпАП, щодо об`єднання або розгляд інших правопорушень.

Згідно п. 2.9в ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП визначено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Позивач як на підставу своїх заперечень посилається на те, що його номерний знак був достатньо освітлений, а відповідальності за керування транспортним засобом в якому частково неосвітлений номерний знак не має.

Пунктом 30.2 ПДР України встановлено, що номерні знаки транспортних засобів повинні бути чистими і достатньо освітленими.

З наданого відповідачем відеозапису досліджуваної події встановлено, що номерний знак на автомобілі позивача був достатньо освітленим для його ідентифікації, при цьому дійсно, одна лампа номерного знаку не горіла, про що позивач не заперечує.

Суд погоджується з доводами позивача, що ані пунктом 2.9.в ПДР України, ані ч.1 ст.121-3 КУпАП не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом за частково неосвітленим номерним знаком. Відповідальність за порушення п.2.9в та ч.1 ст. 121-3 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. Доводів протилежного стороною відповідача не надано.

Відповідачем всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України не надано доказів на підтвердження того, що несправність однієї з двох ламп освітлення заднього номерного знаку на автомобілі позивача перешкоджала чи ускладнювала його ідентифікацію, а отже в діях позивача не вбачається порушення пункту 2.9в ПДР України, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для зупинки автомобілю під керуванням позивача внаслідок порушення останнім зазначених вимог Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що перед початком руху обидві лампи освітлення заднього номерного знаку були справні й одна з них вийшла з ладу під час руху транспортного засобу, що виключає наявність у діях водія умислу як однієї з обов`язкових ознак суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, навіть якби було доведено факт недостатнього освітлення номерного знаку, чого у цій справі не сталося.

Досліджені судом докази свідчать про недоведеність вчинення позивачем зазначеного правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для адміністративно-деліктного провадження. З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова не може бути визнана обґрунтованою та правомірною і як така підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Також слід зазначити, що відповідно дост. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином підтвердили факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова серії ЕНА №3102622 від 21 вересня 2024 року є необґрунтованою та протиправною, а тому її слід скасувати і закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з банківською квитанцією від 01.10.2024, ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 605 гривень 60 копійок, тобто в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, зважаючи, що суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на його користь слід стягнути судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись, ст. ст.122, 245, 247, 252, 268, 287-289 КУпАП, ст. ст.5, 9, 10, 118-123, 246-248, 272, 286 КАС України суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, третя особа поліцейська Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Середа Д.В., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3102622 від 21 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП судові витрати із сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач - Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, адреса місце знаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Середа Д.В.: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя М.О. Білецька