Справа № 724/580/25
Суддя: Скрипник С. М.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/580/25
Провадження № 2-а/724/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року Хотинський районний суду Чернівецької області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.

за участю секретаря судового засідання Філіпчука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що 31.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 , винесено постанову №197 по справі про адміністративне правопорушення та визнано його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП на накладено на нього штраф у сумі 17 000 гривень.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 24.01.2025 року йому було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути 16.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З проставленої оператором Укрпошти відмітки про його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, він відповідно до п.41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року№560, був належним чином сповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причин неявки не повідомив. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) він порушив вимоги абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Зазначає, що 24.01.2025 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про отримання відстрочки, де в приміщенні відділу йому було повідомлено, що він ніби то отримав повістку та не прибув до ТЦК, однак надати докази щодо вручення йому або надсилання повістки працівники ТЦК відмовилися. Дана повістка йому не вручалася так як жодних повідомлень чи телефонних дзвінків від оператора поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути до ТЦК в тому числі і 16.11.2024 року, за адресою зареєстрованого місця проживання не надходило, за зареєстрованим місцем проживання увесь час проживав та не змінював його, тому такі посилання працівників ТЦК є надуманими та не відповідають дійсності.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 у категорії військовозобов`язаних, дані уточнив 16.07.2024 року і у розшуку не перебуває.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові зазначено що він не з`явився 16.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом з вимогою прибуття, однак не з`ясовано з якою метою, оскільки він вчасно оновив дані, у розшуку не перебував, а тому яка була мета виклику не зрозуміло, що в свою чергу вказує на безпідставність цього виклику. Єдиним доказом його оповіщення про необхідність з`явитися 16.11.2024 року є посилання відповідача на це в оскаржуваній постанові, що беззаперечно не може бути взято за основу в якості підтвердження обставин вручення повістки та відмови позивача від її отримання.

Також посилається на те, що згідно правил надання послуг поштового зв`язку за відсутності адресата за місце реєстрації, він інформується за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», однак доказів сповіщення не надано, а тому вказане також свідчить про те, що йому не було відомо про направлення повістки з вимогою прибути 16.11.2024 року до ТЦК.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 31.01.2025 №197 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14.03.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки постанова у вказаній справі відповідає вимогам КУпАП і обставини, зазначені позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсності, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Посилаючись на норми права вказують, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу ІНФОРМАЦІЯ_5 . 01.11.2024 року АІТС «Оберіг» була сформована електронна повістка №937659 на ім`я позивача ОСОБА_1 про явку на 16.11.2024 року об 14:00 годин для уточнення облікових даних, і за результатами електронної взаємодії дана повістка надійшла до Укрпошти для друку та подальшого оповіщення ОСОБА_1 29.11.2024 року на підставі довідки Укрпошти про причини повернення/досилання, повістка на ім`я ОСОБА_1 повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі вище викладеного, 24.01.2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик, однак на вказаний у повістці час до вказаного відділу не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив та в подальшому не з`являвся. ОСОБА_1 під особистий підпис у протоколі було належним чином повідомлено про розгляд даної справи на 31.01.2025 року, однак на розгляд справи він не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив.

Просять суд відмовити у задоволенні заявлених вимог у зв`язку із їх безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Отже, учасники справи в судове засідання, призначене на 14 березня 2025 року, не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що постановою №197 від 31.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , було притягнуто до про адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути 16.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 та з проставленої оператором Укрпошти відмітки про відсутність гр. ОСОБА_1 , за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що він був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак у вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причин неявки не повідомляв, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 , порушив вимоги абз. 3 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1,2 ст.17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.7)

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.02.2025 року ОСОБА_1 було направлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2025 року, та отримано останнім 19.02.2025 року (а.с.8,9).

Як вбачається із копії Резерв+ ОСОБА_1 , згідно постанови ВЛК від 11.10.2012 року непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, дата уточнення даних 16.07.2024 року (а.с.10).

Як вбачається із доданих до відзиву документів, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 було направлено повістку №937659 про з`явлення на 16.11.2024 року для уточнення даних. Вказана повістка разом із описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення за №759 була сформована 01.11.2024 року за номером документу 937659, та направлена ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний рекомендований лист був повернутий до ІНФОРМАЦІЯ_5 із відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частини 2, 4 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення встановленого порядку військового управління.

Суб`єктами вказаного адміністративного правопорушення є призовники, військовозобов`язані, резервісти, а також посадові особи.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абз. 1 ч. 1 ст.22Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Додатковою обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є час його вчинення, а саме особливий період.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Системне тлумачення наведених норм свідчить, що законодавець установив для військовозобов`язаних імперативний обов`язок з`явитися за повісткою у місце і строк, що в ній зазначені, у разі оголошення мобілізації.

Водночас Закон № 3543-XII визначає підстави для відстрочення виконання цього обов`язку, якщо військовозобов`язаний не з`явився за повісткою з поважних причин. Перелік поважних причин викладений у ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII і є вичерпним.

Неявка військовозобов`язаного за повісткою з поважних причин не може мати наслідком відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ч. 1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, тому на нього розповсюджується вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі щодо явки за повісткою до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як органів військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено обмежень щодо спрямування повістки військовозобов`язаним, які вчасно оновили дані, щодо їх явки до відповідних органів ТЦК та СП, оскільки якщо особа має статус військовозобов`язаного та відповідно перебуває на обліку у ТЦК та СП зобов`язана з`являтися до них на вимогу за повісткою .

Враховуючи зазначені обставини, суд доходить до висновку, що відповідач правомірно поклав на позивача обов`язок з`явитись за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних військовозобов`язаного.

Тому суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що у відповідача не було підстав викликати його до ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки він вчасно оновив свої дані, у розшуку не перебуває, та має відстрочку від призову на військову службу.

Відносно належного оповіщення ОСОБА_1 , відповідачем про явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

З наданої відповідачем копії поштового повідомлення встановлено, що надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 повернута з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Отже, відповідно до зазначених Правил надання послуг поштового зв`язку, поверненню повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» передує інформування працівником об`єкта поштового зв`язку одержувача про надходження листів з позначкою «Повістка ТЦК».

Доводи позивача про те, що працівники поштового зв`язку жодним чином не проінформували позивача про надходження повістки з ІНФОРМАЦІЯ_5 судом не приймаються до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Крім того, чинне законодавство України не покладає на відповідача обов`язків щодо перевірки належного інформування працівниками об`єкта поштового зв`язку одержувача, у даному випадку позивача, про наявність на його ім`я та адресу листів з позначкою «Повістка ТЦК».

Крім того, як встановлено матеріалами справи, відповідач направив повістку ОСОБА_1 на адресу його місця проживання, яке ним було зазначено під час уточнення даних. Адресу свого місця проживання за відомостями позивача він не змінював, будь-яких помилок у повістці про виклик до щодо адреси його проживання відповідачем не допущено. А тому, суд вважає, що відповідач виконав усі дії щодо належного оповіщення позивача, яке він уповноважений відповідно до чинного законодавства України.

Отже, оцінюючи вказаний доказ, а саме копію поштового повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд приймає до уваги те, що Позивач викликався на 14:00 год 16.11.2024, повістка повернута до ІНФОРМАЦІЯ_7 , відтак цей доказ підтверджує належне повідомлення ОСОБА_1 про необхідність явки. А ОСОБА_1 в свою чергу не повідомляв до ІНФОРМАЦІЯ_7 про зміну адреси місця проживання, тому він вважається належним чином повідомленим про явку до ІНФОРМАЦІЯ_7 , для уточнення даних.

Що стосується дотримання відповідачем вимоги процесуального законодавства під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вчинено дії у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстави для його скасування .

Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги положення статті 139 КАС України, та з огляду на те, що позов задоволенню не підлягає, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суддя,

ухвалив:

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 31.01.2025 №197 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.03.2025 року.

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК