Справа № 200/260/25
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Справа№200/260/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса відповідно до довідки ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (адреса м. Київ, пр. Повітряних Сил, 6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неналежного розгляду звернення від 06.10.2024;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неналежного розгляду звернення від 24.10.2024;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення позивача від 06.10.2024 та надати повну обґрунтовану відповідь по суті порушених питань;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути звернення позивача від 24.10.2024 та надати повну обґрунтовану відповідь по суті порушених питань.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 10 березня 2022 року внаслідок ракетного обстрілу пожежно-рятувальної частини в місті Маріуполь Донецької області, здійсненого збройними силами РФ, позивач разом з батьками потрапив під завал, внаслідок чого отримав важкі поранення. Номер кримінального провадження в єдиному реєстрі досудових розслідувань: 0000224 №8 дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування): 22.03.2022 17:38:23. 20 березня 2022 року позивач з батьками евакуювалися з лікарні міста Маріуполя до відділення інтенсивної терапії та еферентних методів лікування гострих та хронічних інтоксикацій у дітей Обласної дитячої клінічної лікарні м. Дніпро, де він фактично перебував у відділенні інтенсивної терапії до 2 квітня 2022 року. З 03 квітня 2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні за межами України, спочатку в Республіці Польща, пізніше у Сполучених Штатах Америки, спочатку в місті Огаста штату Джорджія, а пізніше у місті Чикаго штату Іллінойс. До 11.04.2024 року позивач перебував на тимчасовому консульському обліку в Генеральному Консульстві України в Чикаго.

Зауважує, що у зв`язку зі знаходженням на лікуванні, особисто прибути до ТЦК та СП він не має можливості. На даний час позивач не може пересуватись без сторонньої допомоги, кожного дня вимушений знаходитись під постійним наглядом лікарів і фізичних терапевтів шпиталю Shriners Children's Chicago.

Позивач зазначає, що після набуття чинності частини п`ятої статті 20 ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", він фактично опинився заручником ситуації - не може оновити свої персональні дані, бо для того, щоб ці дані оновити, вони повинні там бути, а до закінчення лікування він не може виїхати до України для того, щоб у відповідності до чинного законодавства особисто прибути до ТЦК та СП для отримання військово-облікових документів, а без зазначених документів не може звернутися для отримання консульських послуг, а саме: стати на тимчасовий консульський облік та отримати новий паспорт громадянина України для виїзду за кордон (дата закінчення строку дії паспорту 07.05.2025).

Враховуючи викладене, 19.07.2024 позивач за допомогою електронної пошти звернувся до Міністра оборони України із зверненням в якому посилаючись на вищевказані факти, просив: посприяти у вирішенні проблеми і в порядку виключення, взяти його на облік без особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , або запропонувати інший варіант вирішення ситуації, що склалася; в разі необхідності просив ініціювати внесення змін до законодавчих актів України; про прийняте рішення, просив проінформувати у встановлені Законом терміни на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_4

Міністерство оборони України переадресувало вказане звернення для розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_5 , який, в свою чергу, 15.08.2024, за результатом розгляду звернення, надав відповідь, що законодавством не передбачено дистанційного взяття на військовий облік громадян України які перебувають за кордоном.

06.10.2024 позивач вчергове звернувся на адресу Міністерства оборони України із зверненням, яке Міністерство оборони України направило звернення до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

21.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 надав позивачу відповідь відповідно до змісту якої запропоновано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.10.2024 позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_5 лист з вимогою виконати імперативні вимоги статті 7 Закону України "Про звернення громадян" та перенаправити звернення для розгляду належному адресату.

24.10.2024 позивач отримав від ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідь, що звернення позивача направлено для розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, у зв`язку з тим, що позивач без вирішення свого питання не міг отримати документи та нормально навчатися, 24.10.2024 було направлено звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до змісту якого просив: 1. Внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 2. Взяти позивача на військовий облік. 3. У разі неможливості внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та взяття на військовий облік, просив надати обґрунтовану відмову з посиланням на конкретні пункти нормативно-правових актів.

Проте, станом на 11.01.2025 позивач не отримав відповіді.

Вважає протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено. Звільнено позивача від сплати судового збору.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

14.03.2025 від Міністерства оборони України до суду надійшов відзив, відповідно до якого він заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що питання щодо військового обліку позивача не належить до повноважень Міністра оборони України, а отже, виходячи зі змісту приписів вищезазначених норм матеріального права, у даному випадку будь-які рішення стосовно взяття позивача на військовий облік не здійснюється Міністерством оборони України.

17.03.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, постановити окрему ухвалу щодо усунення порушень вимог законодавства в Міністерстві Оборони України.

Станом на час розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_7 відзиву на позовну заяву не надано, про причини неподання відзиву на позовну заяву відповідачем 2 суду не повідомлено.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд установив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є громадянином України відповідно до паспорту громадянина України серії № НОМЕР_3 .

Відповідно до медичного висновку №27/23 про дитину-інваліда віком до 18 років від 05.05.2023 Консультативного підприємства "Регіональний медичний центр родинного здоров`я" ОСОБА_1 має захворювання (патологічний стан) - гіпотрофічне незрощення лівої стегнової кістки. Гіпотрофічне незрощення правої великогомілкової кістки. Стан після оперативного втручання. Порушення функції опори та ходи. Висновок. Наявне захворювання (патологічний стан) відповідає розділу VІ, пункту 2, підпункту 2.9. Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 8 листопада 2001 р. №454/471/516.

Згідно з відомостями довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №773942 ОСОБА_1 має другу групу інвалідності з 10.06.2024, ушкодження здоров`я одержане від вибухонебезпечних предметів.

19.07.2024 позивач звернувся до Міністерства оборони України із зверненням, в якому просив посприяти у вирішенні проблеми і в порядку виключення, взяти позивача на облік без особистого прибуття до ТЦК та СП, або запропонувати інший варіант вирішення ситуації, що склалася.

06.10.2024 позивач звернувся до Міністерства оборони України із зверненням "Щодо внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів допризовника, який проходить тривале лікування за кордоном", в якій просив: внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; взяти на військовий облік; у разі неможливості внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та взяття на військовий облік, просив надати обґрунтовану відмову з посиланням на конкретні пункти нормативно-правових актів.

24.10.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із зверненням "Щодо внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів допризовника, який проходить тривале лікування за кордоном", в якій просив: внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; взяти на військовий облік; у разі неможливості внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та взяття на військовий облік, просив надати обґрунтовану відмову з посиланням на конкретні пункти нормативно-правових актів.

Відповіді на свої звернення від 06.10.2024, 24.10.2024 позивач не отримав.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статті 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 4 Закону № 393/96-ВР передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із положеннями статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частина 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачає, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення (абз.1, 6 ч.1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян").

Відповідно до Розділу І Інструкції "Про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України", затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 (далі - Інструкція), Інструкція визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України Про звернення громадян їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Відповідно до Розділу ІІІ Інструкції посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

Рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Аналіз наведених норм Закону № 393/96-ВР свідчить про те, що звернення, яке відповідає вимогам Закону № 393/96-ВР, повинно бути прийнято, всебічно та повно розглянуто у встановлені законом строки, та за наявності для того підстав, суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого входить вирішення спірного питання, повинен вжити усіх передбачених законом заходів для поновлення порушеного права особи та усунення причин та умов, які сприяли порушенням.

У разі ж коли порушені у зверненні питання не входять до їх повноважень, таке звернення в термін не більше п`яти днів пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно з матеріалами справи, позивач звертався до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 із зверненнями щодо внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів допризовника, який проходить тривале лікування за кордоном.

Проте, як свідчать матеріали справи Міністерством оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано до матеріалів доказів у підтвердження того, що звернення позивача було належним чином розглянуто.

Суд зазначає, що згідно з положеннями Закону України "Про звернення громадян", Інструкції, звернення розглядаються у строк не більше одного місяця. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Натомість, у спірному випадку, відповідачами протягом зазначеного строку звернення розглянуто не було.

Щодо посилання, що представником Міноборони було вжито заходів для з`ясування належних обставин у справі шляхом подання відповідного запиту до Управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України щодо надання інформації стосовно розгляду звернень позивача та наявна інформація буде надана до суду після її отримання, суд зазначає, що докази подання відповідного запиту відповідачем 1 не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не довели правомірності своєї бездіяльності, що є підставою для задоволення позову.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про постановлення окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів. Окрема ухвала виноситься судом, у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті.

З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними, тому суд вважає, що підстав для задоволення клопотання заявника про постановлення окремої ухвали наразі немає.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивача відповідно до ухвали суду 16.01.2025 звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, отже, відшкодуванню вони не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса відповідно до довідки ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (адреса м. Київ, пр. Повітряних Сил, 6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 06.10.2024;.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 24.10.2024.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.10.2024 та надати повну обґрунтовану відповідь по суті порушених питань.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянути звернення ОСОБА_1 від 24.10.2024 та надати повну обґрунтовану відповідь по суті порушених питань

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 березня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова