Справа № 463/7382/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 463/7382/23 пров. № А/857/34498/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Глядкій С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №463/7382/23 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа ОСОБА_1 про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Грень Н.М., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 19.06.2024),-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» до 463/7382/23 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.07.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою встановлено, що 23.07.2023 о 5 год. 50 хв. в пункті пропуску для залізничного сполучення «Львів» прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час перевірки документів у пасажирів, які перетинали державний кордон у потязі № 405 сполученням «Київ-Львів-Перемишль» у вагоні 8 виявлено особу, яка перевозилася з України до республіка Польща на місці 14 і пред`явила на прикордонний контроль інформаційно-довідковий документ (лист), виданий 14 червня 2023 року Представництвом Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні на аркуші паперу формату А4 по справі №788-22-00592 на ім`я особи без визначеного громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Поданий документ не є паспортним документом, не посвідчує особу пред`явника, відповідно до ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців і осіб без громадянства» та ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» не дає право виїзд з України.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та просить її скасувати. В позовній заяві позивач зазначає, що протокол про правопорушення пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень від 2.08.2017 № 440149 не відповідає вимогам статті 3 Закону про відповідальність перевізників та складений з порушення чинного законодавства України, а саме не на відповідну особу, позбавивши цим права стюарда ОСОБА_3 надати пояснення по суті та зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви. Також, зазначає, що ОСОБА_4 мала бути притягнута до адміністративної відповідальності за спробу незаконного перетну державного кордону України. Вказує, що у постанові зазначено, що у вагоні 8 виявлено особу, яка пред`явила на прикордонний контроль інформаційно-довідковий документ (лист), виданий 14 червня 2023 року Представництвом Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні на аркуші паперу формату А4 по справі № 788-22- 00592 на ім`я особи без визначеного громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак у інформаційно-довідковому документі (лист), який виданий 14 червня 2023 року Представництвом Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні, зазначено лише прізвище та ім`я ОСОБА_1 . Тоді виникає запитання відповідно до якого документу було встановлено, що саме дана особа по батькові ОСОБА_5 . Можливо припустити, що особу ОСОБА_1 встановлено по іншому документу, в тому числі і по паспорту громадянина України. Крім того, позивач стверджує, що тільки представники Державної прикордонної служби України в межах своїх завдань та обов`язків наділені повноваженнями при здійсненні прикордонного контролю встановлювати наявність належно оформлених документів. Просить позов задовольнити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 не погоджується, та вважає, що висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно з`ясовано обставини що мають значення для справи.

Зазначає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянувши справу про правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень» відносно перевізника Акціонерне товариство «Українська залізниця», заслухавши осіб, які беруть участь у справі, серед яких представники Акціонерного товариства «Українська залізниця» відсутні, а також відсутні відомості про сповіщення Акціонерного товариства «Українська залізниця» про місце та час розгляду справи постановив: накласти на перевізника Акціонерне товариство «Українська залізниця» штраф в розмірі 126 148 гривень.

Таким чином, представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» при розгляді справи присутній не був та належним чином про день розгляд справи повідомлений також не був.

Також зазначає, що Відповідачем не було дотримано вимоги Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» щодо забезпечення участі у розгляді справи представника перевізника, його належного повідомлення про розгляд справи, вручення копії постанови та забезпечення реалізації права позивача взяти участь у розгляді справи про правопорушення, а також скористатися іншими правами, визначеними ч. 2 ст. 6 Закону №2920-ІІІ.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому зсіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» № 661-IV від 03.04.2003 року на органи та посадових осіб Держприкордонслужби України серед іншого покладено обов`язок запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, а під час дії воєнного або надзвичайного стану - на блокпостах чи контрольних постах осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил; здійснення самостійно або у взаємодії з органами Національної поліції і органами Служби безпеки України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальними органами чи територіальними підрозділами в межах контрольованих прикордонних районів контролю за дотриманням іноземцями та особами без громадянства, а також біженцями, особами, які потребують додаткового захисту, та особами, яким надано притулок в Україні, установлених правил перебування на її території.

Відповідно до ст. 221 Закону України «Про залізничний транспорт», під час перевезення у міжнародному залізничному сполученні пасажир зобов`язаний мати належним чином оформлені документи, необхідні для в`їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та пред`явити їх перевізникові на його вимогу, а перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні зобов`язаний до початку такого перевезення перевірити наявність у пасажира паспортного документа, що посвідчує особу пред`явника, або документ, що його замінює, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред`явив необхідні документи.

За невиконання обов`язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього паспортного документа, що посвідчує особу пред`явника, або документа, що його замінює, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» №2920-ІІІ від 10.01.2002 року, цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадовою особою відповідного органу охорони державного кордону України, яка виконує функції із здійснення прикордонного контролю, про вчинення правопорушення складається протокол. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських» перевезень посадова особа органу охорони державного кордону України, уповноважена накладати штрафи, приймає відповідне рішення протягом п`ятнадцяти днів після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи. Рішення оформляється постановою відповідної особи.

Відповідно до статті 13 вказаного вище Закону, постанову про накладення штрафу, що прийнята посадовою особою, зазначеною у статті 2 цього Закону, може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до місцевого суду за місцезнаходженням відповідного органу охорони державного кордону України, рішення якого є остаточним.

Отже, нормою ст. 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських» визначено підсудність у справах про оскарження постанови про накладення штрафу посадової особа органу охорони державного кордону України, а саме місцевий суд за місцезнаходженням відповідного органу охорони державного кордону України.

У даному випадку таким судом є Личаківський районний суд м. Львова.

Стаття 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Зокрема відповідно до п. 1 ч. 1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

Отже, з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства, розгляд справи за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа ОСОБА_1 про скасування постанови належить Личаківському районному суду м. Львова.

Статтею 318 КАС України визначено підстави для скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю

Так, відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, тому з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на розгляд за встановленою підсудністю - до Личаківського районного суду м. Львова.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 318, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №463/7382/23 скасувати та направити справу для розгляду за встановленою підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 14.03.2025