Справа № 240/1905/25
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/1905/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу .

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивачем дотримано та виконано усіх вимоги чинного законодавства щодо оформлення відстрочки від призову під час мобілізації, але, незважаючи на раніше отриману відстрочку, а також повторне звернення до Відповідача з метою продовження наданої відстрочки та подання особисто усіх належних документів з відповідною заявою на продовження відстрочки, яке свідчить про бажання військовозобов`язаного скористатись своїм правом на відстрочку, Позивача незаконно направлено на проходження військової служби. Згоди на мобілізацію Позивач не давав, бажання проходити військову службу не виявляв.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_1 докази щодо щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_1 . Представник військової частини зазначив, що рішення про мобілізацію та сам призов є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час розгляду справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації Позивача та направлення його для проходження військової служби. У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності. Накази про призов та зарахування до військової частини, як акти індивідуальної дії реалізовано їх застосуванням, а тому їх оскарження не є належним та ефективним.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. Зазаначив, що у період з 09.11.2024 по 04.01.2025 (день призову на військову службу під час мобілізації) позивач не мав оформленого права на відстрочку від призову в особливий період. Комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 не ухвалювала рішення щодо надання чи відмови у наданні відстрочки, оскільки Позивач не подавав відповідної заяви. Відтак, він не скористався своїм правом на отримання відстрочки. Оскільки згідно з Довідкою ВЛК від 06.09.2024 року № 549/5 та карткою обстеження і медичного огляду ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби та станом на 04.01.2025 року не мав оформленого права на відстрочку, то наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.01.2025 року № 14 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації та інші заходи» його призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період до військової частини НОМЕР_1 з 04.01.2025 року.

Представник позивача подав до суду клопотання про доручення доказів, в якому просив суд долучити до матеріалів справи у якості доказів копію письмових пояснень ОСОБА_1 , копію заяви ОСОБА_1 , копію витягу з наказу про зарахування до списків особового складу, копію відповіді на адвокатський запит.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, що викладені у заявах по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідно витягу з наказу від 29.07.2024 року № 2758/01-05 про зарахування в інтернатуру на бюджетній основі ОСОБА_1 зарахований на факультет післядипломної освіти та доуніверситетської підготовки на відповідну базу стажування з 01.08.2024 року на бюджетній основі.

Відповідно до довідки від 12.08.2024 року, що видана Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет (ДВНЗ "УжНУ") згідно якої ОСОБА_1 01.08.2024 вступив до інтернатури ДВНЗ «УжНУ» на денну форму навчання.

31.08.2024 року Актом передачі на облік військовозобов`язаних громадян, які досягли 25-річного віку або отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу після закінчення закладів освіти з 24.08.2024 до 31.08.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 передано на облік військовозобов`язаних.

06.09.2024 року, за результатами медичного огляду ВЛК та на підставі Довідки військово-лікарської комісії №549/5 від 06 вересня 2024 року ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби.

15.09.2024 року позивач подав заяву на відстрочку на підставі абзацу 1 ч. 3 ст. 23. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Рішенням, прийнятим комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленим довідкою Позивачу було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період строком до 09.11.2024 року.

04.01.2025 року позивачем було подано заяву про видачу військового квитка.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.01.2025 року № 14 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації та інші заходи» його призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період до військової частини НОМЕР_1 з 04.01.2025 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2025 №5 ОСОБА_1 з 05.01.2025 зараховано до списків Військової частини НОМЕР_1 .

Вважаючи протиправною, з огляду на наявність у нього права на відстрочку, мобілізацію позивача та, як наслідок, зарахування до списків особового складу військової частини, останній звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до ч.2ст.19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі- Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно з пунктом 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі- Закон №3543-ХІІ).

За визначенням ст.1 Закону №3543-ХІІ комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, п.1 ч.3ст.23 Закону №3543-ХІІ визначено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури;.

Згідно ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який, серед іншого, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі - Порядок №560).

Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 58 Порядку №560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно з пунктом 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пункту 63 Порядку №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Отже, відповідно до приписів Порядку №560, не направляються на ВЛК та не підлягають призову на військову службу особи, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з питання надання відстрочки, до розгляду по суті питання про надання відстрочки.

Суд зазначає, що за наявності у особи права на відстрочку від призову на військову службу, така відстрочка не надається автоматично і для реалізації відповідного права особа має звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановленому порядку.

У разі відсутності звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, навіть за умови наявності права на отримання відстрочки від призову на військову службу, особа може бути призвана на військову службу на загальних підставах.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази подання/направлення заяви про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією.

Відтак, в ході розгляду даної адміністративної справи, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією.

Також суд зауважує, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним ТЦК). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 160/10728/23.

За таких обставин, оскільки станом на час винесення наказу від 04.01.2025 №14 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації та інші заходи у позивача не було належним чином оформленої відстрочки від призову, то у ІНФОРМАЦІЯ_1 були наявні підстави для призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення його для проходження військової служби.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.01.2025 №14 позивача призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до Військової частини НОМЕР_1 з 04.01.2025.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2025 №5 ОСОБА_1 з 05.01.2025 зараховано до списків військової частини.

Командир Військової частини НОМЕР_1 не мав права не зарахувати позивача до особового складу Військової частини НОМЕР_1 , адже отримав усі передбачені чинним законодавством документи та беззаперечні правові підстави для видання наказу.

Відповідно до приписів п. 14 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 (далі - Інструкція № 280) зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Згідно з п.17 Інструкції № 280 забороняється зараховувати до списків особового складу військової частини наказом по стройовій частині осіб, які прибули без документів.

Докази на підтвердження заборони Військовій частині НОМЕР_1 видати наказ про зарахування позивача до списків особового складу військової частини відсутні. Разом з тим, суд зауважує, що вищевказаний розпорядчий акт не оскаржується позивачем та не є спірним.

Вимогу про виключення зі списків особового складу військової частини позивач пов`язує з незаконним призовом на військову службу під час мобілізації та стверджує, що він має бути звільнений з військової служби як здобувач вищої освіти, що не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Суд зазначає, що наказ командира Військової частини про прийняття на військову службу та переміщення по службі є актами індивідуальної дії, тобто актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію внаслідок їх реалізації. Після видання цих наказів виникли нові правовідносини, пов`язані зі вступом позивача на військову службу до Збройних Сил України, які регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов (прийняття) на військову службу або про призначення до військової частини чи переміщення по службі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що підстави звільнення з військової служби передбаченістаттею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права у разі наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звернутися із рапортом про звільнення його з військової служби, надавши відповідні документи та, в разі відмови у звільненні за таким рапортом, оскаржити прийняте Військовою частиною рішення в судовому порядку.

Проаналізувавши наведене вище в сукупності та в контексті встановлених обставин у даній справі, суд дійшов висновку, що дії та рішення відповідачів узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

17.03.25