Справа № 240/4165/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/4165/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Татарчук Олени Анатоліївни щодо відкриття виконавчого провадження від 04 лютого 2025 року № 77084842;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Татарчук Олени Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження від 04 лютого 2025 року № 77084842.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови позивач зазначає, що відповідачем відкрито спірне виконавче провадження всупереч закінченню строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та на підставі поданої неуповноваженою особою заяви. Також стверджує про те, що він не був ознайомленим з матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), а постанова про вчинення адміністративного правопорушення складена 06 жовтня 2024 року без його участі та йому направлена тільки 04 листопада 2024 року за неправильною адресою, що завадило її вчасному отриманню. У своїх доводах наполягає на тому, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути звернена до виконання лише протягом трьох місяців з дня її винесення, за сплином якого відповідно до частини першої статті 303 КУпАП постанова виконанню не підлягає та повертається стягувачу. Тому дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження вважає незаконними, а оскаржувану постанову протиправною, яка підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву стверджує про безпідставність доводів позивача щодо пропущеного трьохмісячного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки заява про відкриття виконавчого провадження про прийняття до примусового виконання виконавчого документа № 204, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 жовтня 2024 року про накладення на позивача штрафу у сумі 51000 грн, датована 03 січня 2025 року за № 43. 04 лютого 2025 року державним виконавцем на підставі статей 3, 4, 24 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі Закон № 1404-VIII) винесено оскаржувану постанову. При цьому зауважує на тому, що у частині першій статті 12 Закону № 1404-VIII встановлено строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, які, як стверджує відповідач, в силу пункту 10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII (в редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ) перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні. Тому строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа № 204, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 жовтня 2024 року, який становив до 06 січня 2025 року, на переконання відповідача, не сплив. Також відповідач наводить заперечення проти стягнення судового збору на інших судових витрат у разі задоволення позову.

З таких підстав просить суд відмовити у позові.

Від третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений судом в ухвалі від 24 лютого 2025 року строк письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог не подано.

Розглянувши доводи у позовній заяві та відзиві на позов, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх дослідженими доказами, визначаючись у цьому спорі суд виходить з такого.

06 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 204 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 25500 грн. У цій постанові вказано реквізити для сплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї постанови. Попереджено, що у разі несплати штрафу у вказаний строк, з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби визначений у цій постанові штраф буде стягнуто у подвійному розмірі 51000 грн.

Вказано, що постанова може бути оскаржена відповідно до статей 287-289 КУпАП у вищому органі або до відповідного суду протягом 10 днів з дня її винесення; постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження 16 жовтня 2024 року.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з дня винесення, а у разі оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Листом від 23 жовтня 2024 року за вих. № 3402 копію цієї постанови направлено до виконання позивачу 04 листопада 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 про відкриття виконавчого провадження від 03 січня 2025 року за вих. № 43, 04 лютого 2025 року старшим державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Татарчук Оленою Анатоліївною винесено постанову у ВП № 77084842 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 204, виданої 06 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка набрала законної сили 16 жовтня 2024 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 51000 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом № 1404-VIII, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та визначено як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII).

Так, відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями пункту 1 частини другої цієї ж статті Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами першою та другою статті 12 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Своєю чергою, відповідно до статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Як передбачено у частині четвертій статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2).

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого, зокрема, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Так, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024, від 06 травня 2024 року № 271/2024, від 23 липня 2024 року № 469/2024, від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, від 14 січня 2025 року № 26/2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався та триває натепер.

У цій справі не є спірним, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 жовтня 2024 року № 204 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП набрала законної сили 16 жовтня 2024 року. А тому з огляду на приписи частин першої і другої статті 12 Закону № 1404-VIII, за загальним правилом, строк пред`явлення такої постанови до виконання міг бути до 16 січня 2025 року.

Постанова державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Татарчук Олени Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження № 77084842 винесена 04 лютого 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач наполягає на пропущенні встановленого у статті 303 КУпАП тримісячного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заперечуючи обґрунтованість заявлених вимог відповідач у своїх доводах покликається на те, що усі строки, визначені у Законі № 1404-VIII, перериваються до припинення або скасування воєнного стану в Україні відповідно до норми пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII.

Вирішуючи спір у цій справі суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 23 січня 2023 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі № 260/2595/22 на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування абзацу 10 пункту 10-2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII у подібних правовідносинах.

Предметом судової перевірки касаційної інстанції у межах тієї адміністративної справи була правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів за умови додержання виконавцем вимог законодавства та повернення виконавчих документів стягувачу у зв`язку з пропуском строку їх пред`явлення до виконання.

Роблячи висновки у справі № 260/2595/22 у постанові від 15 березня 2023 року Верховний Суд наголосив, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі про адміністративне правопорушення встановлені Законом № 1404-VIII.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII як спеціальним нормативно-правовим актом, Верховний Суд резюмував, що у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

З огляду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому як КУпАП, так і іншими законами України, зокрема Законом № 1404-VIII, Верховний Суд вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання.

Отже, оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Аналогічні висновки за подібних правовідносин зроблено Верховним Судом у постанові від 03 серпня 2023 року у справі № 420/10415/22.

З урахуванням висновків Верховного Суду щодо правозастосування за подібних зі спірними правовідносин, посилання позивача на статтю 303 КУпАП як спеціальну норму та пропущений тримісячний строк щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання та повернення відповідачем з цих підстав виконавчого документа, не є обґрунтованими.

З наведених мотивів оскаржувана у цій справі постанова про відкриття виконавчого провадження від 04 лютого 2025 року № 77084842 відповідає критеріям законності та обґрунтованості згідно з частиною другою статті 2 КАС України, при винесенні якої відповідач діяв на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених законом.

Доводи позивача про те, що заява до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подана неуповноваженою особою (начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ) спростовуються поданими ІНФОРМАЦІЯ_1 витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01 листопада 2024 року № 138 про організацію самопредставництва, згідно з переліком у додатку 1 до якого начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 , за підписом якого подано заяву про відкриття виконавчого провадження від 03 січня 2025 року № 43 до відповідача, є уповноваженою особою, зокрема у державних органах, від імені ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Що ж до доводів позивача про неналежне направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 постанови про притягнення позивача до адміністративного відповідальності, зокрема за невірною адресою, неознайомлення позивача з матеріалами адміністративного провадження за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, суд зауважує на тому, що обґрунтованість та підставність винесення постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 жовтня 2024 року № 204 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до КУпАП може складати предмет судового контролю у межах судового провадження у справах про адміністративні правопорушення, але не є предметом доказування та не охоплюється межами судового розгляду у цій справі за правилами КАС України.

За змістом заявлених вимог, які підлягають судовому розгляду у порядку КАС України у цій справі, є дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, а предметом судової перевірки, - правомірність постанови державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Татарчук О.А. про відкриття виконавчого провадження від 04 лютого 2025 року № 77084842.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також при вирішенні цієї справи судом береться до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року, у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Сторонами не наведено суду інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства, яким врегульовано спірні у цій справі правовідносини, дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваних дій та рішення (постанови про відкриття виконавчого провадження), а тому позов задоволенню не підлягає.

За правилами статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Європейська, буд. 128, м. Бердичів, Житомирська обл., 13300, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

17.03.25