Справа № 140/14162/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14162/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Систалюк Ярослав» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Систалюк Ярослав» (далі - ТОВ «Систалюк Ярослав», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.08.2024 №UA38 та від 19.08.2024 №UA39.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митним органом проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «Систалюк Ярослав» щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару за МД від 24.01.2020 UA205030/2020/001841.

За результатами перевірки складено акт від 31.07.2024 №16/24/7.3-19/40663837, відповідно до висновків якого встановлено позивачем порушення вимог статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, частини 5 статті 280, частини 1 статті 281 Митного кодексу України (далі МК України) в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 12 311,56 грн та підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі ПК України) в результаті чого знижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 2 462,31 грн.

За результатами розгляду заперечення позивача на вказаний акт перевірки Волинська митниця листом від 16.08.2024 повідомила, що висновки акту перевірки від 31.07.2024 №16/24/7.3-19/ 40663837 залишаються без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі акту перевірки №16/24/7.3-19/40663837 від 31.07.2024 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

- №UA38 від 19.08.2024 за платежем мито на товари в сумі 13 542,72 грн (за податковими зобов`язаннями - 12 311,56 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 231,16 грн);

- №UA39 від 19.08.2024 за платежем податок на додану вартість в сумі 2 708,54 грн (за податковими зобов`язаннями - 2 462,31 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 246,23 грн).

ТОВ «Систалюк Ярослав» було подано скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, однак рішенням Державної митної служби України від 28.10.2024 податкові повідомлення рішення від 19.08.2024 №UA38, №UA39 залишено без змін, а скаргу товариства - без задоволення.

Позивач, вважає винесені податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню та щодо безпідставності висновків митного органу зазначає наступне:

Волинською митницею здійснено митне оформлення щодо переміщення ТОВ «Систалюк Ярослав» товару, що підлягає перевірці, за МД в режимі імпорту від 24.01.2020 №UA205030/2020/001841 «Напівпричіп тентований, що використовувався: марки KOGEL SN24, шасі-WK0S000138077...». Умови поставки за ІНКОТЕРМС-FCA PL Krakow. Загальна фактурна вартість товару відповідно до фактури, що була підставою для здійснення митного оформлення товару - 4000 EUR.

Оскільки вартість товару, яка була ввезена в Україну та оформлена митними деклараціями не перевищувала 6000 євро, експортером товару польською компанією FIRMA HANDLOWA "TRUCKER24 PIOTR KRAMARCZUK" було складено фактуру (декларацію інвойс) №A1/1/2020 відповідно до Додатку IV, а Доповнення 1 до Регіональної конвенції, якими підтверджено походження товарів з країни Європейського Співтовариства вказує, що у фактурі міститься декларація (повідомлення) про походження товару, у якій польський експортер декларує, що ці продукти мають Європейське преференційне походження. Таким чином, надані митниці фактури, на думку позивача, є «деклараціями інвойс», передбаченими частиною першою статті 16 розділу 5 Протоколу.

З огляду на викладені обставини, при митному оформленні товарів від експортера у митній декларації у графі 36 «Преференція» вказано цифровий код « 410» та застосовано преференційну ставку ввізного мита.

Позивач вказує, що лист уповноваженого органу Республіки Польща від 13.01.2021 №12001-ЮС.4331.8.2021 про результати перевірки декларації походження є необґрунтованим та не може бути єдиним та беззаперечним доказом щодо не підтвердження пільгового походження, оскільки до митного оформлення декларантом надано всі документи, визначені чинним законодавством, які надано експортером та підтверджують право ТОВ «Систалюк Ярослав» на преференцію.

Так, при оформленні митних декларацій позивачем було подано інвойс, у якому міститься декларація (повідомлення) про походження товару, у якій польські експортери декларують, що цей товар має Європейське преференційне походження. Також для митного оформлення товару декларантом було подано митну декларацію, контракти з додатками.

Окрім того, позивач зазначає, що застосовуючи преференцію при митному оформленні товарів за спірними митними деклараціями ТОВ «Систалюк Ярослав» обґрунтовано сподівався на добросовісність дій свого контрагента-експортера та не мав підстав піддівати сумніву правомірність видачі декларацію-інвойс на такий товар.

З огляду на викладене, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.50).

У відзиві на позовну заяву (а.с.53-63) представник відповідача позовних вимог не визнала та в обґрунтування такої позиції вказала, що згідно із пунктом 2 частини другої статті 351 МК України, відповідно до наказу Волинської митниці №222 від 19.07.2024 проведена документальна невиїзна перевірка з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару «Напівпричіп тентований, що використовувався: марка «KOGEL SN24, шасі - НОМЕР_1 » за митною декларацією від 24.01.2020 №UA205030/2020/001841, згідно декларацій про походження, на партію товару, що не перевищує 6000 євро, складену експортером на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020.

Так, вказана перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням листа Державної митної служби України щодо отриманої відповіді уповноваженого Польщі від 13.08.2021 №1201-IOC.4331.8.2021 (доведено доповідною запискою УМПКМВ та МТРЗЕД від 21.10.2021 №7.3-15-03/72) щодо результатів перевірки декларації про походження товару, складеної експортером TRUCKER 24 PIOTR KRAMARCZUK (ul. Chrobrego 29/37, 31-428 Krakow, Poland) на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020.

При проведенні вказаної перевірки щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення за МД №UA205030/2020/001841 від 24.01.2020 згідно декларації про походження, на партію товару, що не перевищує 6000 євро, складену експортером на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020 встановлено наступне.

Митне оформлення ТОВ «Систалюк Ярослав» за вказаною вище митною декларацією ввезено товар, який декларувався платником податків із застосуванням преференції за кодом «410» «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 «Щодо визнання концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження. Підстава - надана при митному оформленні товару за МД від 24.01.2020 №UA205030/2020/001841 декларації походження на партію товару, що не перевищує 6000 євро, складена експортером на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020, яка зазначена у графі 44 митної декларації за кодом «7016» - «Декларація-інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро». Країна походження товару Європейський союз, заявлена декларантом у графі 34 митної декларації на підставі відомостей, наявних у деклараціях походження на партію товару, що не перевищує 6000 євро, наданої експортером TRUCKER 24 Piotr Kramarczuk, ul.Chrobrego29/37, 31-428 Krakow, Poland.

Відповідно до даних наведених у графі 47 МД сума ввізного мита (код 020), що нарахована умовно (спосіб платежу 06) складає 12 311,56 грн.

Листом Держмитслужби від 29.09.2021 №15/15-03-01/7/4211 надіслано відповідь уповноважено органу Республіки Польща від 13.08.2021 №1201-ІОС.4331.8.2021 про результати перевірки декларації про походження, складеної експортером TRUCKER 24 PIOTR KRAMARCZUK (ul.Chrobrego 29/37, 31-428 Krakow, Poland) на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020. У відповіді вказано, що експортер не надав документів про преференційне походження товару, відповідно до вимог Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Враховуючи інформацію уповноваженого органу Республіки Польща, товар, зазначений у інвойсі не має преференційного походження відповідно до вимог Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Отже, враховуючи вищевикладене статус походження товару, зазначеного в декларації походження, складеної експортером TRUCKER 24 PIOTR KRAMARCZUK (ul.Chrobrego 29/37, 31-428 Krakow, Poland) на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020 не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення I до Конвенції, тобто до товару не може бути застосований преференційний режим із застосуванням зменшеної ставки мита.

Таким чином, за результатами документальної невиїзної перевірки ТОВ «Систалюк Ярослав» встановлено порушення:

1. вимог статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, частини 5 статті 280, частини першої статті 281 МК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД типу ІМ40ДЕ №UA205030/2020/001841 від 24.01.2020 на загальну суму 12 311,56 грн.

2. підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 462,31 грн.

Таким чином, за результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення за МД №UA205030/2020/001841 від 24.01.2020 згідно декларацій про походження, на партію товару, що не перевищує 6000 євро, складену експортером на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020, встановлено, що остання не підтверджує походження товарів з Європейського Союзу, що призвело до безпідставного застосування преференційних ставок ввізного мита та, як наслідок - до несвоєчасного, неповного нарахування та сплати митних платежів, чим порушено вимоги частини п`ятої статті 280 МК України.

З урахуванням зазначеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.119).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ТОВ «Систалюк Ярослав» зареєстроване як юридична особа 18.07.2016 основним видам діяльності якого є КВЕД: 49.41 вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.42).

24.01.2020 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару: «Напівпричіп тентований, що використовувався: марка «KOGEL SN24, шасі - НОМЕР_1 , власна маса 6721 кг, вантажепідємність 32279 кг, маса в разі максимального завантаження 39000 кг, календарний рік виготовлення 2011, модельний рік 2011, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування. Країна виробництва Європейський союз. Торгівельна марка «KOGEL» позивач подав до Волинської митниці МД №UA205030/2020/001841 (а.с.38, 98 зворот.-99).

У графі 33 МД декларантом визначено код товару згідно з УКТЗЕД 87163980 та митне оформлення зазначеного товару проведено митницею із застосуванням ставки ввізного мита 0%.

На підставі наказу Волинської митниці №222 від 19.07.2024 (а.с.73) відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «Систалюк Ярослав», вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару «Напівпричіп тентований, що використовувався: марка «KOGEL SN24, шасі - НОМЕР_1 ...» за митною декларацією від 24.01.2020 №UA205030/2020/001841.

Щодо прийняття рішення про проведення документальної невиїзної перевірки відповідачем надіслано позивачу повідомлення від 19.07.2024 №19 (а.с.74).

За результатами вказаної перевірки складено акт від 31.07.2024 №16/24/7.3-19/40663837 (а.с.14 зворот.-20, 74 зворот.-80), згідно із висновками якого встановлено порушення:

вимог статті 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, частини 5 статті 280, частини 1 статті 281 МК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 24.01.2020 №205030/2020/001841 на загальну суму 12 311,56 грн.;

підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України в результаті чого знижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 2 462,31 грн.

Не погодившись із такими висновками вказаного акта перевірки, позивач подав заперечення від 12.08.2024 №117 (а.с.21-23, 81-83).

Волинська митниця листом від 16.08.2024 №7.3-2/19/13/9147 «Щодо результатів розгляду заперечення на акт документальної невиїзної перевірки від 31.07.2024 №16/24/7.3-19/40663837» повідомила позивача, що висновки вказаного акту перевірки залишаються без змін, а заперечення без задоволення (а.с.23 зворот.-25, 83 зворот.-85).

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №UA38 від 19.08.2024, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на товари в сумі 13 542,72 грн, в тому числі: податкове зобов`язаннями - 12 311,56 грн та штрафні (фінансові) санкції - 1 231,16 грн (а.с.10-11, 87 зворот.-88);

- №UA39 від 19.08.2024, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язаннях з податку на додану вартість в сумі 2 708,54 в тому числі: податкове зобов`язаннями - 2 462,31 грн, та штрафні (фінансові) санкції - 246,23 грн (а.с.11 зворот.-12).

Позивач оскаржував спірні рішення в адміністративному порядку, шляхом подання скарги від 02.08.2024 до ДПС України (а.с.26-28, 91 зворот.-93).

Рішенням Державної митної служби України від 28.10.2024 №1/10-06/13/7395 скаргу ТОВ «Систалюк Ярослав» залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 17.05.2024 №3 та №3 - без змін (а.с.29 зворот.-32, 89 зворот.-90).

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся в суд з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

За правилами, наведеними у статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частина перша).

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (частина друга).

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території (частина третя).

Згідно із частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, митний орган вправі проводити документальні перевірки платників податків після проведення митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг з підстав виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи.

Як встановлено судом, на підставі наказу Волинської митниці №222 від 19.07.2024 (а.с.73) відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «Систалюк Ярослав», вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару «Напівпричіп тентований, що використовувався: марка «KOGEL SN24, шасі - НОМЕР_1 ...» за митною декларацією від 24.01.2020 №UA205030/2020/001841.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що підставою для призначення перевірки слугувала доповідна записка від 21.10.2021 №7.3-15/03/72 (а.с.70), зі змісту якої вбачається, що на звернення Волинської митниці від 02.03.2020 № 1908-7/3-15, листом Держмитслужби від 29.09.2021 №15/15-03-01/7/4211 (вх..№5487/7.3-15 від 29.09.2021) надіслано відповідь уповноважено органу Польщі від 13.08.2021 №1201-IOC.4331.8.2021 (доведено доповідною запискою УМПКМВ та МТРЗЕД від 21.10.2021 №7.3-15-03/72) щодо результатів перевірки декларації про походження товару, складеної експортером TRUCKER 24 PIOTR KRAMARCZUK ( ul. Chrobrego 29/37, 31-428 Krakow, Poland) на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020.

Позивач не заперечує наявність правових підстав для проведення документальної невиїзної перевірки.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого відповідачем за результатами проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень від 19.08.2024 №UA38 та №UA39, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормами підпункту «в» пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Згідно із пунктом 187.8. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті й включаються до ціни товарів.

Ввізне мито, відповідно до положень статті 272 МК України, встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховна Рада Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифікувала Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом.

Стаття 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I "Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва" (далі - Протокол I, до цієї Угоди).

Стаття 29 частини 1 глави 2 розділу IV Угоди визначає, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Пункт 1 статті 2 розділу 2 Протоколу I встановлює, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до пункту 1 статті 16 розділу 5 Протоколу I товари, що походять з Європейського Союзу, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

За змістом пунктів 1-6 статті 22 розділу 5 Протоколу 1 декларація інвойс, зазначена в статті 16 (1) (b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу,

Або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Статтею 33 Протоколу І регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу I).

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу І).

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу (пункт 5 статті 33 Протоколу I).

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (пункт 6 статті 33 Протоколу I).

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частина третя статті 43 МК України встановлює, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини восьмої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною дев`ятою цієї статті Кодексу передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з частинами першою, другою статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, обов`язково подається у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

За змістом частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання; в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Судом встановлено, що за МД №UA205030/2020/001841 від 24.01.2020 ТОВ «Систалюк Ярослав» було ввезено товар «Напівпричіп тентований, що використовувався: марки KOGEL SN24, шасі- НОМЕР_2 », який декларувався платником податків із застосуванням преференції за кодом «410» «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 «Щодо визнання концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що оскільки вартість товару, яка була ввезена в Україну та оформлена митними деклараціями не перевищувала 6000 євро, експортером товару польською компанією FIRMA HANDLOWA "TRUCKER24 PIOTR KRAMARCZUK" було складено фактуру (декларацію інвойс) №A1/1/2020 відповідно до Додатку IV, а Доповнення 1 до Регіональної конвенції, якими підтверджено походження товарів з країни Європейського Співтовариства вказує, що у фактурі міститься декларація (повідомлення) про походження товару, у якій польський експортер декларує, що ці продукти мають Європейське преференційне походження.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що основним спірним питанням наявності у платника податків права на митне оформлення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита є підтвердження походження цих товарів.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених Митним кодексом України. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом.

У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Угода про асоціацію з ЄС та, зокрема, Протокол I до цієї угоди передбачає чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару. У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах. Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.

За висновками, наведеними Верховним Судом у постановах від 31.07.2024 у справі №260/6407/21 від 01.03.2021 у справі №240/7093/19 та від 11.04.2022 у справі №260/2805/20 митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з наявністю відповіді компетентного органу, що видав документ, або компетентної організації країни, зазначеної як країна походження товару, щодо проведення перевірки документів про походження товару.

Так, як вбачається із матеріалів справи, керуючись частиною 1, 2 статті 33 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VIII та статтею 32 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференції правил походження, в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, Волинською митницею було скеровано до Держмитслужби на перевірку документи про походження товару від експортера TRUCKER 24 PIOTR KRAMARCZUK ul.Chrobrego 29/37, 31-428 Krakow, Poland, декларацію походження на партію товару, що не перевищує 6000 євро, складену експортером на інвойсі №А1/1/2020 від 13.01.2020.

На звернення Волинської митниці від 02.03.2020 № 1908-7/3-15, Держмитслужба листом від 29.09.2021 №15/15-03-01/7/4211 (вх..№5487/7.3-15 від 29.09.2021) (а.с.71) надіслала відповідачу відповідь уповноважено органу Польщі від 13.08.2021 №1201-IOC.4331.8.2021 з результатами перевірки декларації про походження товару, складеної на інвойс №А1/1/2020 від 13.01.2020.

У відповіді вказано, що відповідно до статті 32 та статті 33 Протоколу №1 про визначення концепції «походження товарів» та методів адміністративного співробітництва Угоди про асоціацію між Європейським Союзом та Україною, а також статей 31, 32 Додатку №1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження була проведена перевірка декларації про походження товару №А1/1/2020. Експортер TRUCKER 24 Пьотр Крамарчук, вул.Б.Хробрего, 29/37, 31-428 Краків) не зміг надати митним органам документів, які підтверджують походження товару (а.с.71 зворот, переклад а.с.72 зворот).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що експортер не надав документів про преференційне походження товару, відповідно до вимог Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

При цьому, суд зауважує, що компанія-експортер, зазначивши декларативно в інвойсі про походження товарів з території Європейського Союзу повинна у подальшому в ході перевірки документально підтвердити походження вказаних товарів, в тому числі й обставини, що матеріали, використані при виготовленні товару, також здебільшого походять з Європейського Союзу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 31.07.2024 у справі №260/6407/21.

З урахування зазначеного, суд відхиляє доводи позивача про те, що оскільки до митного оформлення декларантом надано всі документи, визначені чинним законодавством, які надано експортером та підтверджують право ТОВ «СИСТАЛЮК ЯРОСЛАВ» на преференцію, то лист уповноваженого органу Республіки Польща від 13.01.2021 №12001-ЮС.4331.8.2021 не може бути беззаперечним доказом щодо не підтвердження пільгового походження.

У свою чергу, враховуючи інформацію уповноваженого органу Республіки Польща, суд приходить висновку, що статус походження товару, зазначеного в декларації походження, складеної експортером TRUCKER 24 PIOTR KRAMARCZUK (ul.Chrobrego 29/37, 31-428 Krakow, Poland) на інвойс №А1/1/2020 від 13.01.2020 не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення I до Конвенції, а відтак до товару за МД від 24.01.2020 №UA205030/2020/001841 не може бути застосований преференційний режим із застосуванням зменшеної ставки мита та оподаткування такого товару повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення, згідно із Законом України від 19.09.2013 №584-VIII «Про Митний тариф України».

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених обставин та проведеного аналізу чинного законодавства, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 19.08.2024 №UA38 та від 19.08.2024 №UA39 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Систалюк Ярослав» (45034, Волинська область, селище міського типу Люблинець, вулиця Залізнична, 3, ідентифікаційний код 40663837).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя О. О. Андрусенко