Справа № 420/1106/25
Суддя: Бабeнко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1106/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст.262 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене Протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 43/975 від 17.05.2024 року в частині призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013р. № 975 дружині і дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в розмірі 2/5 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023), в сумі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті грн. 00 коп.) у рівних частках кожній;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в частинах від 15000000 грн., яку встановлено пунктом 2 Постанови № 168 від 28.02.2022р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням раніше виплачених сум на підставі рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про призначення одноразової грошової допомоги, яке викладено у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України від 17.05.2024р. за № 43/975.

У позовній заяві зазначається, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол № 43/975 від 17.05.2024 року) призначено одноразову грошову допомогу відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року №975: дружині та дочці загиблого ОСОБА_3 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_4 в розмірі 2/5 частин від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023), в сумі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті грн. 00 коп.) у рівних частках кожній.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 2/5 від 15 мільйонів гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, оскільки ОСОБА_3 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебував у районі ведення бойових дій та травма, яка призвела до смерті, пов`язана із захистом Батьківщини.

Вважаючи протиправним рішення відповідача, оформлене Протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 43/975 від 17.05.2024, позивач звернулась до суду.

Суд ухвалою від 17.01.2025 відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті та витребував в порядку ст.80 КАС України у відповідача - Міністерства оборони України належним чином засвідчені копії таких документів: витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум стосовно призначення одноразової грошової допомоги в сумі 805200 грн ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках кожній; документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення; документів, що слугували підставою для визначення розміру суми одноразової грошової допомоги, що була виплачена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з нормативно-правовим обґрунтуванням.

06 лютого 2025 року відповідач надав відзив на позовну заяву разом з витребуваними судом документами.

У відзиві відповідач просить суд поновити строк його подання з огляду на поважність причин його пропуску через несвоєчасне надання на адресу відповідача документів ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зауважує, що відповідно до ч.1,2 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд ухвалою від 17.01.2025 встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву. Зазначену

Згідно з довідкою про доставлення електронного листа від 20.01.2025, ухвалу суду від 17.01.2025 надіслано відповідачу до його електронного кабінету 17.01.2025 о 17 год. 26 хв.

З урахуванням положень ч.6 ст.251 КАС України, відповідач отримав ухвалу суду від 17.01.2025 про відкриття провадження у справі, якою встановлено строк для подання відзиву, 18.01.2025.

Враховуючи положення ст.120 КАС України, останнім днем для подання відзиву на позовну заяву є 03.02.2025.

Суд зазначає, що відповідач із заявою про продовження судом строку для подання відзиву до суду не звертався.

Водночас, зважаючи на наведені підстави пропуску строку подання відзиву та незначний час його пропуску, керуючись принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про долучення до справи відзиву відповідача на позовну заяву разом з наданими документами.

У відзиві відповідач зазначає, що Міністерство оборони України, вважає адміністративний позов ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що 13.12.2023 позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 за виплатою ОГД у зв`язку з загибеллю її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а 26.12.2023 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, за вихідним №943/29392 направив пакет документів на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Рішенням комісії, оформленим протоколом від 17.05.2024 року, призначено дружині та дочці загиблого старшого сержанта ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в розмірі 2/5 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель 92023), в сумі 805 200, 00 грн у рівних частинах кожній.

Міністерство оборони України вважає зазначене рішення прийнятим в межах діючих норм законодавства з урахуванням вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за 975:

по-перше, позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 з заявою (мається в матеріалах справи) про призначення позивачці та дочці військовослужбовця одноразової грошової допомоги саме в Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за № 975;

по- друге, керівник уповноваженого органу Начальник

ІНФОРМАЦІЯ_3 направив розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України, висновок (мається в матеріалах справи) щодо виплати одноразової грошової допомоги в Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за № 975;

по-трете, відсутні підстави для призначення позивачці та дочці військовослужбовця одноразової грошової допомоги в порядку, Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Затвердженням відповідача, відповідно до встановлених обставин, військовослужбовець ОСОБА_3 помер внаслідок нещасного випадку, причиною отримання санітарного небойового поранення яке привело до смерті, є необережне поводження зі зброєю самого ОСОБА_3 , не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби чи участю в бойових діях, що унеможливлює призначення сім`ї загиблого одноразової грошової допомоги в порядку Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

У відзиві відповідач зауважив, що комісією складено акт за формою НВ-2, акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 не складається.

З урахуванням зазначеного Міністерство оборони України вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

11 лютого 2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач, зокрема вказує:

згідно зі Сповіщенням сім`ї (близьких родичів) № 54 від 01.06.2023, старший сержант

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , … відданий Військовій присязі на вірність українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер…;

відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 3955 від 06.11.2023 року, травма, яка призвела до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини;

смерть сталась внаслідок отримання травми «множинні вогнепальні осколкові проникаючі сліпі черепно-мозкові поранення (01.04.2023). Гостра серцево-судинна недостатність», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

На переконання позивача, з огляду на ту інформацію, що містилась у сповіщенні сім`ї (близьких родичів) №54 від 01.06.2023 та у Витязі з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 3955 від 06.11.2023 року, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_7 , що приймали у ОСОБА_1 заяви про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги їй та її дочці, ОСОБА_2 , мали надати їй бланк заяви, згідно з Додатком 2 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану. Проте, написання заяви в тій чи іншій формі не має впливати на права вдови та неповнолітньої дочки загиблого ОСОБА_3 .

Позивач вважає посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 на Постанову КМУ від 25.12.2013 року № 975 у Висновку від 26.12.2023р. № 943/29392 помилковим та таким, що мав бути повернутий Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум без розгляду на доопрацювання, оскільки у висновку зазначено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

На думку позивача, розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Позивач зауважує, що у відзиві на позовну заяву жодним чином не згадується протокол засідання штатної військово-лікарської комісії № 3955 від 06.11.2023 року щодо ОСОБА_3 , відповідно до якого травма, яка призвела до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

За твердженням позивача, з огляду на те, що висновок штатної військово-лікарської комісії № 3955 від 06.11.2023 року, який визначає причину смерті ОСОБА_3 пов`язаною із захистом Батьківщини, є чинним, відповідає нормам діючого законодавства, не скасований, то він в обов`язковому порядку мав бути врахований відповідачем при розгляді питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Проте, вказаний основний документ не був врахований Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум під час прийняття рішення, оформленого протоколом № 43/975 від 17.05.2024 року, що призвело до винесення протиправного рішення та порушення прав та законних інтересів позивачів.

З урахуванням наведеного у відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Станом на 17 березня 2025 року додаткових доказів, клопотань з боку учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи наведені приписи КАС України, адміністративна справа вирішується судом 17.03.2025 року в межах граничного строку, визначеного ст.258 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на позовну заяву та наданими ним доказами, ознайомившись з відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.06.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.15-зворотній бік; 53).

01 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_8 надіслав позивачу сповіщення №54, в якому зазначено, що старший сержант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний на військову службу за мобілізацією 25.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_9 , відданий Військовій присязі на вірність українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у клінічній лікарні «Феофанія» (причиною смерті вважається гостра серцево-судинна недостатність, множинні вогнепальні осколкові проникаючі черепно-мозкові поранення). Це сповіщення є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством (т.1 а.с.82).

Згідно з витягом з протоколу засідання 18 регіональної військово-лікарської комісії від 06.11.2023 №3955, травма старшого сержанта ОСОБА_3 , 1976 р.н.: «Множинні вогнепальні осколкові проникаючі сліпі черепно-мозкові поранення ( 01.04.2023). Гостра серцева-судинна недостатність», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02.06.2023, лікарським свідоцтвом про смерть від 31.05.2023 НОМЕР_2 , - травма, яка призвела до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (т.1 а.с.18-зворотній бік; 55).

Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) про результати спеціального розслідування від 04.05.2023 № 315 (т.1 а.с.61), причиною отримання санітарного небойового поранення є необережне поводження з бойовою ручною гранатою Ф-1 номера обслуги 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_3 , старшого сержанта ОСОБА_3 . У п.2 зазначеного наказу вказано, що отримане санітарне небойове поранення номера обслуги 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_3 , старшого сержанта ОСОБА_3 вважати пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з витягом із акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (форма НВ-2), старший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи на полігоні поблизу населеного пункту Українськ Донецької області, 01.04.2023 о 10:05 виконував вправу з метання бойової гранати з місця, внаслідок чого отримав мінно-вибухову травму: акубаротравму, осколкове ураження лицевого відділу, осколкові проникаючі обох очей, осколкове ураження нижніх кінцівок, осколкове ураження правої кінцівки, перелом ключиці. Старшого сержанта ОСОБА_3 госпіталізовано до шпиталю м. Селідово. В акті також зазначено, що умисних та неправомірних дій старшого сержанта ОСОБА_3 не виявлено, на підставі абзацу 1 пункту 10 розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, випадок визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби і на нього складається акт за формою НВ-3 (т.1 а.с.56-58).

Як вбачається з витягу із акту про нещасний випадок (зникнення, смерть) (форма НВ-3), перебування потерпілого у стані алкогольного (наркотичного, токсичного) сп`яніння не встановлено. У зазначеному акті також підтверджено, що нещасний випадок пов`язаний з виконання обов`язків військової служби (т.1 а.с.58-зворотній бік 60).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 від 28.10.2023 №2896/19/2895, старший сержант ОСОБА_3 дійсно в період з 28.03.2023 до 01.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 . Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 28.03.2023 №91/НСТ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 01.04.2023 №95/НСТ. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (т.1 а.с.16).

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (у редакції на час отримання ОСОБА_3 мінно-вибухової травми), Новогродівська міська територіальна громада Покровського району Донецької області, до якої входить н.п. Карлівка, та Селидівська міська територіальна громада Покровського району Донецької області, до якої входить м. Українськ, віднесені до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

06 червня 2023 року ОСОБА_3 присвоєно статус учасника бойових дій на підставі п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (т.1 а.с.16-зворотній бік).

07 грудня 2023 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявами щодо виплати їй та дитині одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка старшого сержанта ОСОБА_3 (т.1 а.с.24-зворотній бік -25;51-зворотній бік 52).

26 грудня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 підготовлено висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (т.1 а.с.50-зворотній бік 51).

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2024 №43/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. №975:

27. Дружині та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 02.06.2023 - в розмірі 2/5 частини від 750- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023), в сумі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн. 00 коп. у рівних частках кожній (т.1 а.с.23-зворотній бік; 70).

Суд зазначає, що у зазначеному рішенні не вказано строку та порядку його оскарження.

Листом від 28.05.2024 №962/1 ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (т.1 а.с.19).

Як вбачається з витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06.06.2024 №1029, наказано начальнику сектору соціальних виплат отримані кошти для виплати одноразової грошової допомоги перерахувати дружині ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 у розмірі 402600,00 грн кожній (т.1 а.с.70 зворотній бік).

В межах досудового порядку вирішення спорів, 17 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Павел О.Ю. звернулась до Міністерства оборони України зі скаргою (т.1 а.с.20-зворотній бік 21), в якій просила:

скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол № 43/975 від 17.05.2024 року) про виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі 2/5 частини 750-кратного прожиткового мінімуму в сумі 805200,00 гривень;

прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі 2/5 частини від 15 мільйонів гривень, згідно до Постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168.

Суд враховує, що представником позивача, у відповідності до Закону України «Про адміністративну процедуру», подано скаргу на рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2024 №43/975.

При цьому, суд зауважує, що у зазначеному рішенні не вказано прядок та строки його оскарження, що, відповідно до п.4 ст.80 Закону України «Про адміністративну процедуру», не вважається пропуском строку оскарження в порядку, визначеному Законом України «Про адміністративну процедуру».

У відповідь на скаргу представника позивача адвоката Павел О.Ю., ІНФОРМАЦІЯ_11 надіслав відповідь від 29.10.2024 №220/13/8908, в якій зазначено, що у межах повноважень Головного управління, повідомляється, що за результатом розгляду документів ОСОБА_1 , Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія), прийнято рішення (протокол від 17.05.2024 № 43/975) про призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до пункту 12 Положення про Комісію, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 №564, рішення Комісії може бути оскаржено в судовому порядку.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до статті 24 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Ураховуючи вищевикладене, адвокатський запит, не може стосуватися зобов`язань, окрім надання інформації або копій документів (т.1 а.с.20-зворотній бік 22).

Вважаючи протиправним рішення відповідача, оформлене Протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 43/975 від 17.05.2024, після процедури адміністративного оскарження, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно зі статтею 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №2011-ХІІ).

Так, Закон №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до норм статті 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до положень 2 другої статті 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до змісту частини 3 статті 16 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 16-1 Закону №2011-XII визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (ч.6 статті 16-3 Закону № 2011-XII).

Згідно із п. 8, 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2011-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Згідно з пунктом 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Водночас, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами низки стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.

Суд зазначає, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану питання про виплату соціального забезпечення, зокрема одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи смерті військовослужбовця, набули нового правового регулювання і змісту.

Конституційний Суд України ухвалив рішення від 6 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022, у якому вказав на необхідності посиленого з боку Держави соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої в лютому 2014 року, а також осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, а також зазначив про неможливість обмеження або скасування права на соціальний захист цієї особливої категорії осіб із спеціальним юридичним статусом.

Також у вказаному рішенні зазначено, що за змістом статей 17, 65 Основного Закону України, громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України [абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018, абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019.

Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у рішенні від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 вказав на те, що зі змісту частин першої, другої, п`ятої статті 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з частиною першою статті 46, частиною першою статті 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.

Відповідно до пункту 4 Указу №64/2022, Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», враховуючи необхідність вирішення багатьох невідкладних питань, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, виконанням завдань щодо подолання збройної агресії та захисту держави, мобілізаційних та низки інших процесів, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», положеннями якої оперативно врегулював деякі особливості окремих виплат, в тому числі одноразової грошової допомоги (далі ОГД), зокрема для військовослужбовців, як осіб, які безпосередньо були залучені до виконання зазначених завдань.

Так, пунктом 1 постанови КМУ №168 (тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацами 1, 2, 7 пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.

Пунктом 2-1 Постанови КМУ №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29 липня 2022 року № 2489-IX (далі - Закон № 2489-IX) статтю16-2 Закону №2011-XII доповнено частиною 3 такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до пункту п. 1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п. 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, норма частини 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII, яка передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.

З огляду на зміст наведених норм права, суд підсумовує, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою КМУ № 168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж це було визначено Постановою КМУ №975.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2024 року справа № 380/9868/23.

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45 (далі Наказ №45) затверджено новий порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Згідно з пунктом 1 зазначеного Наказу, вказаний Порядок розроблений, зокрема, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» від 7 липня 2022 року № 793 (набрала чинності 19 липня 2022 року).

Крім того, згідно з пунктом 3 Наказу, Порядок №45 набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто 31 січня 2023 року (Опубліковано: Офіційний вісник України 2023 року, № 8, сторінка 9, стаття 606, код акта 116462/2023).

Пунктом 1.1 розділу І Порядку № 45 визначено, що цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Пунктом 1.2 розділу І Порядку № 45 визначено, що ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

За приписами п.1.4. Прядку №45, особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2024 року у справі №160/20229/22, з урахуванням правового підходу, визначеного в постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23, дійшов висновку про те, що обставинами, які вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого військовослужбовця на одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому пунктом 2 Постанови № 168, є:

- загибель військовослужбовця під час дії воєнного стану;

- загибель настала внаслідок безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- загибель військовослужбовця настала під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- або смерть настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних вище обставин у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

У межах розгляду цієї справи суд встановив, що ОСОБА_3 проходив службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 у період з 28.03.2023 до 01.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Карлівка Донецької області., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 28.10.2023 №2896/19/2895.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.06.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) про результати спеціального розслідування від 04.05.2023 № 315, отримане санітарне небойове поранення номера обслуги 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_3 , старшого сержанта ОСОБА_3 вважати пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби.

Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку (форма НВ-2) та актом про нещасний випадок (зникнення, смерть) (форма НВ-3) підтверджено, що отримання мінно-вибухової травми ОСОБА_3 під час виконання вправи з метання бойової гранати не пов`язано з умисними та неправомірними діями ОСОБА_3 , перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного (наркотичного, токсичного) сп`яніння не встановлено.

Згідно з витягом з протоколу засідання 18 регіональної військово-лікарської комісії від 06.11.2023 №3955, травма старшого сержанта ОСОБА_3 , 1976 р.н.: «Множинні вогнепальні осколкові проникаючі сліпі черепно-мозкові поранення ( 01.04.2023). Гостра серцева-судинна недостатність», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02.06.2023, лікарським свідоцтвом про смерть від 31.05.2023 НОМЕР_2 , - травма, яка призвела до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Отже, смерть ОСОБА_3 настала 30.05.2023 внаслідок отримання ним мінно-вибухової травми 01.04.2023 під час здійснення військовослужбовцем заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, пов`язана з проходженням військової служби та не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Ураховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 помер безпосередньо під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Покровському районі Донецької області під час дії воєнного стану. Причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини.

Зазначені обставини спростовують доводи відповідача, що ОСОБА_3 не є загиблим військовослужбовцем або померлим, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, а дружина та дитина загиблого військовослужбовця не мають права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому Постановою КМУ №168.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2024 року по справі № 600/548/23-а, 10 жовтня 2024 року справа №420/11608/23,від 17 липня 2024 року справа № 600/548/23-а, від 22 серпня 2024 року справа № 380/9868/23, при розгляді подібних правовідносин.

Відтак, суд не погоджується з висновком Міністерства оборони України, що позивачі мають право лише на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, що було повністю виконано Міністерством оборони України.

Суд зауважує, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

Позивачі є суб`єктами, які відповідно до положень статтею 16-1 Закону № 2011-XII мають право на призначення та отримання вказаної допомоги.

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд не приймає посилання відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивачів до відповідача із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168, оскільки матеріали справи містять заяви про призначення одноразової допомоги у зв`язку із смертю старшого сержанта ОСОБА_3 , у яких не зазначено, що вони подані на підставі Постанови КМУ №975, наявність відмітки про те, що до заяви додано документи згідно з, зокрема, Постановою КМУ № 975 не свідчить про їх подання саме за вказаним нормативним актом. Крім того, положеннями законодавства саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок визначення розміру відповідної одноразової допомоги.

Враховуючи причини настання смерті ОСОБА_3 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24 лютого 2022 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для отримання позивачами одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 168 та для задоволення позову.

Отже, зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом:

визнання протиправним та скасування пункту 27 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 17.05.2024 №43/975 в частині призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 дружині та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в розмірі 2/5 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023), в сумі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок у рівних частках кожній;

зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рівних частках, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого сержанта ОСОБА_3 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням проведених виплат.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 грн згідно з квитанцією про сплату від 13.01.2025 №9645-6671-8391-7097 (т.1 а.с.10).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Інші доводи відповідача по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 27 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2024 №43/975 в частині призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 дружині та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в розмірі 2/5 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023), в сумі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок у рівних частках кожній.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у рівних частках, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого сержанта ОСОБА_3 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2

Відповідач: Міністерство оборони України, , місцезнаходження: пр-т Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, Київська область, 03168.

Суддя Дмитро БАБЕНКО