Справа № 420/18896/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 березня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою від 22.10.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 20.02.2025 року адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску. Роз`яснено позивачу, що у разі ненадання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали від 20.02.2025 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що за результатами проведення 08.05.2018 року пост аудиту командиру військової частини НОМЕР_1 рекомендувалося прийняти управлінське рішення саме по недоотриманих державою фінансових ресурсів у зв`язку із не застосуванням кратного співвідношення при притягненні винних осіб до матеріальної відповідальності.

Проте, командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 вказані рекомендації не виконувалися та взагалі не вчинялося будь-яких дій спрямованих на усунення допущених порушень, що свідчить про його бездіяльність так, оскільки останнім не організовано у ввіреній йому військовій частині роботу щодо належного проведення службових розслідувань та підлеглих йому посадових осіб, спрямовану на недопущення нанесення матеріальних збитків державі у вигляді недоодержання додаткових фінансових ресурсів, не вжито дієвих заходів по відшкодуванню матеріальних збитків заподіяних військовій частині.

Військова частина НОМЕР_1 погоджується, що фактично їй стало відомо про не прийняття управлінських рішень саме у вказану дату, але командиром військової частини НОМЕР_1 в той період і єдиною особою яка мала право приймати управлінські рішення, видавати відповідні накази був саме відповідач, а тому аргументи відповідача щодо початку перебігу строку є недоцільними та не об`єктивними.

Військова частина зазначає, що не прийняття відповідачем управлінських рішень по пропозиціях викладених за результатами аудиту призвело до того, що станом на теперішній час у військової частини НОМЕР_2 відсутні правові підстави для впровадження зазначених вище аудиторських пропозицій шляхом притягнення винних у втраті військового майна посадових осіб до матеріальної відповідальності по причині того, що «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затверджене Постановою Верховної Ради України № 243-95-ВР від 23 червня 1995 року, втратило чинність 03.10.2019 року, у зв`язку із прийняттям Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», яким кратне співвідношення до вартості втраченого військового майна застосовується виключно при втраті (розкраданні) озброєння, зброї та боєприпасів.

Розглянувши подану заяву про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку на усунення недоліків позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, КАС України передбачено можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду не лише цим Кодексом, а також іншими законами, які мають перевагу в застосуванні порівняно із строками, визначеними в частині другій та частині п`ятій статті 122 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до аудиторського звіту від 22.09.2017 року № 234/1/31/59 «Про результати планового внутрішнього фінансового аудиту, аудиту відповідності та аудиту ефективності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 27.01.2015 по 07.08.2017 року» було встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства щодо порядку організації та ведення фінансово-господарської діяльності у військовій частині, внаслідок яких мали місце нестачі військового майна, незаконне списання військового майна, переплати грошового забезпечення, податків та внесків, безпідставне завищення обсягу робіт (наданих послуг), недостатній контроль за постановкою та зняттям військовослужбовців з продовольчого забезпечення, не облікування активів, ризиків в управлінні коштами та майном, не виконання в повному обсязі Положення про інвентаризацію №748, Положення про фінансове господарство №590 та інших керівних документів.

Як зазначає позивач, за результатами проведення пост аудиту у 2018 році командиру військової частини НОМЕР_1 рекомендувалося прийняти управлінське рішення саме по недоотриманих державою фінансових ресурсів у зв`язку із не застосуванням кратного співвідношення при притягненні винних осіб до матеріальної відповідальності. Тодішнім командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 вказані рекомендації не виконувалися та взагалі не вчинялося будь-яких дій спрямованих на усунення допущених порушень.

До суду позивач звернувся лише 17.06.2024 року, з пропуском строку на звернення до суду з позовною заявою, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Оцінивши доводи позивача, суд дійшов висновку, що дотримання строків на звернення до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання позовної заяви.

Позивач зазначає, що військова частина НОМЕР_1 , як окрема автомобільна бригада утворена 01.12.2020 року шляхом злиття трьох окремих військових частин.

Крім того, судом з наданих доказів встановлено, що на виконання пропозиції №6 аудиторського звіт від 22.09.2023 року №535/30/12 запропоновано прийняти рішення щодо відшкодування витрат майна автомобільної служби на загальну суму 186 952,66 грн.

Лише 15.04.2024 року призначено службове розслідування за вказаним фактом.

Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали позивачу скористатись правом на звернення до суду з позовною заявою, в межах трьох місячного строку звернення, після того, як ОСОБА_1 припинив обіймати посаду командира ВЧ НОМЕР_1 , не наведено.

Враховуючи викладене, доводи наведені в заяві про поновлення процесуального строку не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на звернення до суду (процесуальна поведінка), та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи недоведеність заявником існування об`єктивно непереборних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду з цими вимогами, суд визнає неповажними зазначені заявником в клопотанні причини пропуску строку звернення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших причин, відмінних від тих, які були вказані позивачем у заяві поданій 26.02.2025 року та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У разі неотримання документів на виконання ухвали суду з урахуванням встановлених нормативів та відсутності повідомлень іншими засобами зв`язку, судом буде вирішене питання про повернення позову у вказані строки.

Керуючись ст. 121, 160, 161, 169, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без руху, продовживши строк на усунення недоліків позовної заяви.

Запропонувати позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що у разі ненадання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Самойлюк