Справа № 580/2120/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 березня 2025 року справа № 580/2120/25
м. Черкаси
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Національного університету цивільного захисту України (далі НУЦЗ України, відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Національного університету цивільного захисту України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2018;

2) зобов`язати Національний університет цивільного захисту України (нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;

3) зобов`язати Національний університет цивільного захисту України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 30.11.2018, із застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

4) визнати протиправною бездіяльність Національного університету цивільного захисту України щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні 30.06.2022, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 по 30.06.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

5) зобов`язати Національний університет цивільного захисту України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди:

- з 01.01.2020 по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01.01.2021 по 31.12.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01.01.2022 по 30.06.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

6) стягнути з Національного університету цивільного захисту України на користь ОСОБА_1 середній заробіток розрахований у спосіб множення показника середньоденного грошового забезпечення за два останні місяці перед звільненням згідно приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 на кількість днів затримки розрахунку, а саме: з 01.07.2022 по 18.07.2022 включно з урахуванням принципу співмірності виходячи з нормативної формули положень ст. 117 КЗпП України діючої у редакції на той час; та з 19.07.2022 по день фактичної виплати, але не більше шести місяців відповідно до ст. 117 КЗпП України у чинній редакції за Законом № 2352-ІХ.

Ухвалою від 03.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду залишив позовну заяву без руху та встановив позивачеві десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті недоліки шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

11.03.2025 представник позивача сформував в системі Електронний суд та подав заяву про усунення недоліків, у якій просить врахувати пояснення позивача, викладені в чинній заяві, прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі.

У заяві представник позивача покликається на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23 зазначила, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період до 19 липня 2022 року застосуванню підлягає норма частини другої статті 233 КЗпП України у редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, якою визначено, що особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Крім того, у постанові від 05 грудня 2024 року у справі № 560/866/24 (предмет спору - нарахування та виплата індексації заробітної плати за період з 2013 по 2017 роки; дата звернення до суду з позовом - 18 січня 2024 року) Верховний Суд дійшов висновку про те, що нові зміни в законодавстві, які обмежують строк звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, не поширюються на події, які мали місце до 19 липня 2022 року. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належала працівнику до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону. Тобто, в указаній постанові Верховний Суд застосовує статтю 233 КЗпП України у редакції, яка була чинною у період, за який позивач просить нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.

Також представник позивача покликається на те, що Верховний суд постановив ухвалу від 13.02.2025 по справі № 460/21394/23 в якій зазначив, що під час касаційного перегляду установлено наявність неоднакової практики Верховного Суду в питаннях застосування строку звернення в суд, а тому колегія суддів, з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у подібних правовідносинах, вважає за необхідне передати цю справу на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу з метою відступу від висновків Верховного Суду щодо застосування статті 233 КЗпП України у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 29 січня 2025 року у справі № 500/6880/23, від 28 серпня 2024 року у справі № 580/9690/23, від 23 січня 2025 року у справі № 400/4829/24, від 20 листопада 2023 року у справі № 160/5468/23.

Таким чином, як стверджує представник позивача, правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 05 грудня 2024 року у справі № 560/866/24 залишається незмінним.

За наслідками розгляду заяви позивача від 07.03.2025, суддя зазначає таке.

Покликання представника позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23 суддя вважає помилковим, адже предметом спору у вказаній справі було стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період до 19 липня 2022 року, відповідно висновок у цій постанові не є релевантним до правовідносин, які склались між ОСОБА_1 та Національним університетом цивільного захисту України.

Також суддя вважає помилковим покликання представника позивача на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2024 року у справі № 560/866/24, оскільки правовий висновок щодо строку звернення з позовом у схожих правовідносинах Верховний Суд виклав у постанові від 29 січня 2025 року у справі № 500/6880/23, а за позицією Великої Палати Верховного Суду суди мають застосовувати саме останню правову позицію.

При цьому позицію представника позивача про те, що правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 05 грудня 2024 року у справі № 560/866/24 залишається незмінним, суддя вважає помилковим, адже в ухвалі від 13.02.2025 у справі № 460/21394/23 Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відступу від висновків Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постанові від 29 січня 2025 року у справі № 500/6880/23, та передав справу на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу. При цьому лише відповідна палата Верховного Суду може відступити від висновку Верховного Суду.

За таких обставин, станом на 17.03.2025 суддя вважає, що до спірних правовідносин належить застосовувати правовий висновок Верховного Суду, який викладений у постанові від 29 січня 2025 року у справі № 500/6880/23.

Отже, суддя вважає, що позивач недоліки позовної заяви належним чином не усунув.

Під час вирішення питання щодо можливості продовження строку на усунення недоліків, суддя зазначає таке.

Згідно частини 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Частиною 6 статті 121 КАС України встановлено, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З урахуванням встановлених обставин суддя доходить висновку про доцільність продовження процесуального строку для усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 160, 169, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті вказані вище недоліки шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяВасиль ГАВРИЛЮК