Справа № 140/14205/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14205/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання протиправними дій, які полягають у відмові в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), у зв`язку із відсутністю необхідного терміну проживання;

зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась та постійно проживала в с.Серники Зарічнянського району Рівненської області на території радіоактивного забруднення та має статус особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи третьої категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.05.1993.

Позивач зазначає, що в жовтні 2024 року звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ. Проте, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що ОСОБА_1 не виконала умови зниження пенсійного віку, передбачені статтею 55 Закону №796-ХІІ, а саме: період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить лише 1 рік 4 місяці 6 днів.

Згідно з довідкою Зарічненської селищної ради Рівненської області від 19.09.2024 №942 станом на 24.04.1986 позивач була зареєстрована у с.Серники Зарічненського району Рівненської області, повна дата вибуття із зазначеного місця проживання не вказана з невідомих причин.

Згідно з відомостями, що містяться в паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 місце реєстрації позивач змінила 09.02.1989, проте до 1997 року залишалась проживати в с.Серники, що підтверджується актом про фактичне місце проживання особи на території Зарічненської селищної територіальної громади №1127 від 18.11.2024, який складено на підставі показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які постійно мешкали з позивачем по сусідству та бачили щодня у дворі будинку, в якому проживала.

Поряд із цим, 09.02.1990 позивач зазначає, що уклала шлюб, який був зареєстрований в с.Серники, що підтверджує факт постійного проживання в даному населеному пункті. Окрім того 18.12.1990 та 26.07.1994 позивач народила двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , догляд за якими здійснювала в батьківській хаті в с.Серники Зарічненського району Рівненської області.

Позивач ог зазначає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 с.Серники Зарічненського району Рівненської області відносяться до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

На думку позивача, вона набула право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, але не більше 6 років, тобто в 54 роки.

На день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла віку 54 років 11 місяців та мала страховий стаж 20 років 3 місяці 17 днів.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 вважає, що має беззаперечне право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 2 частини другої статті 55 Закону №796-ХІІ.

З огляду на вказані підстави позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.27).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.32-34) позовні вимоги не визнала та зазначила, що аналіз наданих документів позивачем показав, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 років 03 місяці 17 днів.

До страхового стажу не зараховано: період роботи з 02.11.1990 по 10.08.1992 згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 11.07.1989, оскільки назва підприємства у графі 3 розділу «Відомості про роботу (прийнято в Рівненський комбінат робітничого та шкільного харчування) не відповідає відтиску печатки на записі про звільнення (ДКП «Неолла»), чим порушені вимоги Інструкції №58. Необхідно надати уточнюючу довідку за даний період.

До загального страхового стажу роботи не враховано періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.02.2005-30.04.2005, 01.01.2007-31.12.2009, 01.01.2011-31.12.2012, 01.03.2022-31.12.2023, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу про сплату внесків до Пенсійного фонду України.

Тривалість проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 01 рік 04 місяці 06 днів, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що рішення №68 від 07.11.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років проживання станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення, прийнято правомірно.

Також, представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивачем до заяви від 01.11.2024 про призначення пенсії долучено акт про фактичне проживання особи на території Зарічненської селищної територіальної громади №1127 від 18.11.2024 та архівні довідки №3312/04-02 від 11.11.2024 та №3473/04-02 від 28.11.2024, яка до управління не надавались, та і не могли бути надані, оскільки вони видані пізніше за дату звернення із заявою від 01.11.2024.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 257 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина (громадянки), який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 198 р.р., що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Позивачка у віці 54 роки звернулася до ГУ ПФУ у Рівненській області із заявою від 01.11.2024 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.66).

За результатами розгляду вказаної заяви відповідач прийняв рішення від 07.11.2024 №68 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що страховий стаж становить 20 років 03 місяці 17 днів, тривалість проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 01 рік 04 місяці 06 днів, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (а.с.10, 78).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 рік.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі №460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова №106).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 січня 2024 року за №1/41346), які набрали чинності 15 лютого 2024 року, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом, позивачу видане Волинською обласною державною адміністрацією посвідчення №025745 від 14.05.1993, відповідно до якої вона має статус громадянки, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-89 р.р. (а.с.9)

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 при розгляді справи №460/19947/23.

Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 07.11.2024 №68 вказано, що тривалість проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 01 рік 04 місяці 06 днів, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (а.с.10, 78).

Отже, одним із ключових питань у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01.01.1993 не менше 3 років.

Як слідує із матеріалів справи, факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення в селі Серники Зарічнянського району Рівненської області підтверджується довідкою Зарічненської селищної ради від 19.09.2024 №942, відповідно до якої позивач дійсно була зареєстрована і проживала у період із 26.04.1986 по 1988 (число і місяць не зазначено) (а.с.15).

Записами трудової книжки серії НОМЕР_3 підтверджено, що позивач з 01.09.1987 по 01.07.1989 навчалася у Рівненському СПТУ-15, з 01.07.1989 по 10.08.1992 працювала в Рівненському комбінаті робочого та шкільного харчування в м.Рівному (а.с.11-12).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 населений пункт Рівне не включене у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і не віднесені до зони гарантованого добровільного відселення, та є значно віддаленими територіально від села Серники Зарічнянського району Рівненської області.

Таким чином, належних та допустимих доказів, що підтверджують факт проживання або роботу позивача у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) упродовж не менше 3 років станом на 01.01.1993 матеріали справи не містять, а тому підстави для застосування до позивача положень статті 55 Закону №796-XII щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні.

Доводи позивача про те, що в період з моменту народження ОСОБА_1 проживала в селі Серники Зарічнянського району Рівненської області без реєстрації, що підтверджується актом про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Зарічненської селищної територіальної громади, суд відхиляє, оскільки даний документ не надавався у пенсійний орган до винесення спірного рішення, датою формування якого є 18.11.2024, тобто складений після винесення оскаржуваного рішення, а тому не підтверджує факт постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення у визначений законодавцем період.

Посилання позивача на те, що 03.02.1990 вона зареєструвала шлюб у с.Серники Зарічнянського району Рівненської області, народила ІНФОРМАЦІЯ_2 та 26.07.1994 дітей та здійснювала догляд за ними в спірний період, суд не бере до уваги, оскільки дані документи не доводять позивачем факту проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 рік.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт постійного проживання та (або) роботи в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту Чорнобильської катастрофи (26.04.1986) до 01.01.1993 не менше 3 років.

При цьому у спірному рішенні від 07.11.2024 №68 (а.с.10, 78) вказано про наявність у ОСОБА_1 страхового стажу 20 років 03 місяці 17 днів, тобто умова щодо страхового стажу відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (25 років), також не виконується.

При цьому позивач жодним чином не спростовує такі твердження пенсійного органу. Вимоги щодо зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності (з 02.11.1990 по 10.08.1992) та підприємницької діяльності (01.02.2005-30.04.2005, 01.01.2007-31.12.2009, 01.01.2011-31.12.2012, 01.03.2022-31.12.2023), які не враховані відповідачем при розгляді заяви, позивачем не заявлені.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виснуває, що управління правомірно відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку, оскільки позивач не надала доказів проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років та наявність необхідного страхового стажу.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій