Справа № 400/9864/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 березня 2025 р. № 400/9864/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про:

- визнання протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо не нарахування та виплати в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року, починаючи з 24.02.2022 року по 17.10.2022 року;

- зобов`язання Державної установи «Центр пробації» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24.02.2022 року по 07.07.2022 року, в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, а за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року в розмірі 30000,00 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Ухвалою від 22.10.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/9864/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.11.2024 року до канцелярії суду від Державної установи «Центр пробації» надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, як таку, що звернена до суду з пропущенням строку, встановленого законом, мотивоване тим, що позивача було звільнено зі служби 06.03.2023 року, а до суду з позовом він звернувся 17.10.2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

07.11.2024 року до канцелярії суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в яких послався на зразкову справу №260/3564/22 Верховного Суду, в якій викладено правову позицію щодо питання застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у правовідносинах про виплату передбаченої Постановою 168 додаткової грошової винагороди, яка полягає у тому, що вказана норма процесуального закону не підлягає застосуванню при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовами цієї категорії, якщо спірні правовідносини виникли до 19 липня 2022 року.

Вирішуючи питання щодо порушення позивачем строку звернення, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд у постанові від 06.04.2023 по справі №260/3564/22, звернув увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладений постановах від 06.04.2023 по справі №260/3564/22, від 27.04.2023р. по справі №300/4201/22, від 20.11.2023р. по справі №160/5468/23, ухвалі від 22.01.2024 по справі №990/235/23, з огляду незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, дія статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Оскільки, спірні правовідносини між сторонами з приводу спору про заробітну плату виникли (додаткової винагороди) до 19.07.2022, за такою правовою позицію Верховного Суду на них не розповсюджується обмеження будь-яким строком звернення до суду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Також, до канцелярії суду від Державної установи «Центр пробації» надійшло клопотання про про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, Київ, 01001), оскільки ДУ «Центр пробації» є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Дослідивши зміст поданого клопотання суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Згідно зі ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

У клопотанні відповідачем не наведено на які права чи обов`язки Міністерства юстиції України та яким чином може вплинути рішення суду у цій справі.

З огляду на викладене, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, 122, 123, 195, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Державної установи "Центр пробації" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Міністерства юстиції України - відмовити.

2. У задоволенні клопотання Державної установи "Центр пробації" про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя А.В. Величко