Справа № 420/25553/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25553/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року (суддя Василяка Д.К., м. Одеса, повний текст рішення складений 25.10.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.08.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивачка просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09.04.2024 року №46 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.05.2024 року №46, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання з 01.09.1977 року по 10.08.1978 року відповідно до атестату №1376 від 10.08.1978 в Одеській фабриці технічних тканин; роботи у селянському (фермерському) господарстві «Марія» з 01.12.1997 року по 31.07.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2003 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09.04.2024 року №46, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.05.2024 року №46, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання з 01.09.1977 року по 10.08.1978 року відповідно до атестату №1376 від 10.08.1978 в Одеській фабриці технічних тканин; роботи у селянському (фермерському) господарстві «Марія» з 01.12.1997 року по 31.07.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2003 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На думку апелянта, пенсійний орган правомірно відмовив у призначенні позивачці пенсії, адже згідно відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивачки склав - 26 років 09 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV.

Позивачка своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористалася, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 01.04.2024 року звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви позивачки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 24.05.2024 року №46.

Відповідно до рішення зазначено, що вік заявника 61 рік 11 місяців. За наданими документами та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на теперішній час, загальний стаж склав 26 років 11 місяців 20 днів. Без врахування в стаж: з 01.09.1977 по 10.08.1978 відповідно до атестату №1376 від 10.08.1978 в Одеській фабриці технічних тканин, оскільки в даному документі відсутній підпис директора. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) у 2022 році право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 29 років, у віці 63 роки, за наявності страхового стажу від 22 років, а у віці 65 років, за наявності страхового стажу не менше 15 років. В призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 17.05.2024 року відмовлено, за відсутністю стажу на дату звернення.

09.04.2024 ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №46.

В рішенні суду зазначено, що вік заявниці 61 рік 10 місяців 07 днів. Згідно статтею 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком Згідно зі після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу: з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років. У разі відсутності, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 15 до 24 років.

За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 26 років 09 місяців 05 днів. Результати розгляду документів наданих до заяви: до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1977 по 10.08.1978 відповідно до атестату №1376 від 10.08.1978 в Одеській фабриці технічних тканин, оскільки в даному документі відсутній підпис директора. Для підтвердження періоду навчання згідно пункту 8 Порядку №637 приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Одночасно повідомлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.02.1983 заявниця з 20.08.1996 прийнята на посаду голови фермерського господарства "Марія", згідно довідки №1500-0605-8/55131 від 01.06.2022 виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області підтверджено сплату внесків по фермерському господарству "Мрія" з 01.12.1997 по 31.07.2000 та з 01.10.2000 по 31.12.2003, без зазначення конкретно особи заявниці. Період роботи у селянському (фермерському) господарстві (голови, члена господарства) роки враховується до страхового стажу за умови підтвердження роботи документами, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування за кожну конкретну особу. Стаж зараховано з 01.01.1999 по 31.07.2000 та з 01.10.2000 по 31.12.2003 згідно даних персоніфікованого обліку.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області безпідставно прийнято оскаржуване рішення від 09.04.2024 року №46 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за заявою від 01.04.2024 року, у зв`язку із не зарахуванням вищезазначеного періоду роботи позивача до загального страхового стажу.

Відновлюючи порушене право суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди: навчання з 01.09.1977 року по 10.08.1978 року відповідно до атестату №1376 від 10.08.1978 в Одеській фабриці технічних тканин; роботи у селянському (фермерському) господарстві «Марія» з 01.12.1997 року по 31.07.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2003 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача від 01.04.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до норм діючого законодавства, основним Законом, що регулює відносини у системі пенсійного права є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу з 1 січня 2022 по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частинами 2 та 3 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років, після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.

Згідно із статтею 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пп. 1.2 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.8 Порядку №637 зазначено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Пунктом "д" частиною 3 статі 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" регламентовано, що до стажу роботи зараховується період навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах із підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі, але за умови, що після навчання присвоєна кваліфікація і навчання відбулося до 1 січня 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до страхового стажу позивачки не зараховано період навчання відповідно до атестату №1376 від 10.08.1978 в професійному училищі при "Одеській фабриці технічних тканин" (з 01.09.1977 по 10.08.1978), оскільки в атестаті №1376 відсутній підпис директора.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність таких дій пенсійного органу, оскільки, по-перше, у трудовій книжці позивачки міститься запис про її навчання в період з 01.09.1977 по 10.08.1978 в Одеській фабриці технічних тканин, згідно атестата №1376 від 10.08.1978. Тобто запис відповідає реквізитам атестата. По-друге, згаданий атестат містить підпис Голови кваліфікаційної комісії.

Наведене не дає підстав у сумніву факту того, що позивачка у період з 01.09.1977 по 10.08.1978 навчалася в професійному училищі при "Одеській фабриці технічних тканин", а тому цей період повинен бути зарахований до її страхового стажу.

Крім того, підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про відмову у призначенні пенсії слугувало не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у селянському (фермерському) господарстві «Марія» з 01.12.1997 року по 31.07.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2003 року.

Так, в пункті 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV зазначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, відповідно до трудової книжки колгоспника №266 від 20.02.1983, позивачка з 20.08.1996 прийнята на посаду голови фермерського господарства "Марія".

Згідно листа Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.06.2022 №1500-0605-8/55131, селянським (фермерським) господарством "Марія" за період 01.12.1997 року по 31.07.2000, з 01.10.2000 по 31.12.2003 року (а.с. 10).

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей період повинен бути зарахований позивачу до її страхового стажу.

Посилання апелянта на те, що у виданої ГУ ПФУ в Одеській області довідці не зазначено конкретних осіб, колегія суддів відхиляє як неаргументовані, та звертає увагу суб`єкта владних повноважень, що згідно ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач не надав належних доказів на підтвердження факту не сплати страхових внесків, колегія суддів вважає, що зазначена довідка є достатнім доказом протилежного, та може слугувати підставою для зарахування періоду роботи позивача у СФГ "Марія" до страхового стажу при призначенні пенсії.

Резюмуючи все вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не знайшли своїх підтверджень під час апеляційного перегляду справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апелянта та скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.6 ст.12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов