Справа № 420/38072/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі в/ч НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати йому - ОСОБА_1 , в повному обсязі середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2001 №44;

зобов`язати в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому - ОСОБА_1 , в повному обсязі середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення, відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.

Позивач у позові зазначив, що він проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України.

Наказом військової частини НОМЕР_2 від 27.11.2023 №688-ОС його звільнено з військової служби та наказом військової частини НОМЕР_2 від 14.12.2023 №728-ОС виключено зі списків особового складу з 14 грудня 2023 року.

Проте при виключенні зі списків військової частини не було виплачено індексацію грошового забезпечення.

08.11.2024 року на виконання рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/3919/24 відповідачем перераховано йому на картковий рахунок індексацію-різниці у сумі 248 301,52 грн.

Оскільки ця сума була не повною він 11.11.2024 року звернувся із заявою до відповідача щодо здійснення доплати у розмірі 51 424,13 грн: 55 988,48 грн (сума недоплати) 4 564,35 грн (1,5% військового збору) та отримав відповідь, що сума індексації грошового забезпечення буде нарахована та виплачена при надходженні асигнувань на банківський рахунок.

Таку ж відповідь від 30.11.2024 року він отримав щодо нарахування та виплати йому недоплачених коштів на виконання рішення суду від 05.08.2024 у справі №420/2263/24.

Позивач посилаючись на ст.ст.116,117 КЗпПУ зазначив, що оскільки його виключено зі списків особового складу 14.12.2023 року, а індексація виплачена 08.11.2024 року, затримка розрахунку з 15.12.2023 року по 08.11.2024 року складає 330 днів.

Середньоденне грошове забезпечення складає 1956,52грн ((54 585,9грн+64761,9)/61)

Позивач вважає, що за час затримки розрахунку при звільненні сума складає 645651,60 грн (330х1956,52).

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

Копія ухвали від 16.12.2024 року доставлена в електронний кабінет відповідача 16.12.2024 року.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позов, інших заяв та клопотань від відповідача не надходило (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхідної кореспонденції по справі станом 27.02.2025 року не зареєстровано).

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України.

Наказом військової частини НОМЕР_2 від 27.11.2023 №688-ОС «Про особовий склад» капітана ОСОБА_1 , звільнено з військової служби за контрактом у запас Збройних Сил України, та наказом військової частини НОМЕР_2 від 14.12.2023 №728-ОС «Про особовий склад» виключено зі списків особового складу з 14.12. 2023 року.

Позивач вважаючи, що з ним не здійснений повний розрахунок при звільненні звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 року у справі №420/2226/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024, позов задоволено частково та, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення, які були виплачені у 2014-2018 роках, передбачені ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 з урахуванням раніше проведених виплат, а також зобов`язано здійснити перерахунок та виплату допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно пункту 4 Постанови КМУ №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

08.11.2024 року на виконання рішення суду відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 248351,52грн, а також 19.12.2024 року виплачено 31081,46грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому середньомісячного грошового забезпечення за час затримки. Сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 1956,52 грн *181 (кількість днів затримки розрахунку) = 354 130,35 грн

Листом від 09.11.2024 року позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати середньомісячного грошового забезпечення.

Звертаючись до суду з позовом по даній справі позивач вважає, що зазначені суми виплачені йому із затримкою розрахунку при звільненні, а тому просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку.

Дослідивши заяви по суті надані сторонами докази суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини між стонами виникли з питання нарахування та виплатити позивачу, якій був військовослужбовцем, середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку на підставі ст.117 КЗпПУ.

Згідно з ч.1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Спеціальне законодавство щодо проходження служби військовослужбовцями не регулює правовідносини щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, у тому числі у разі відсутності зауважень звільненого військовослужбовця щодо розрахунку з ним, у зв`язку з чим застосуванню підлягають норми КЗпПУ.

За приписами ст.116 КЗпПУ (в редакції Закону України від 02.04.2020 №2352-IX) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпПУ (в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX) визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Після набрання 19 липня 2022 року чинності Законом №2352-IX строк виплати за затримку при звільненні законодавець обмежив 6 місяцями, що зі сторони законодавця є логічно-послідовним, враховуючи сталу судову практику, що не виплата не тільки нарахованих та несплачених сум заробітку працівнику (роботодавець усвідомлює свою відповідальність), але не нарахованих і несплачених сум заробітку (тобто роботодавець вважає виконаними свої обов`язки щодо розрахунку зі звільненим працівником), не обмежується строком звернення до суду, тобто такий працівник (службовець) може звернутися до суду у будь-якій, у тому числі тривалий, час після звільнення до суду, що безпосередньо впливає на час затримки при звільненні.

Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині строку нарахування та виплати середньомісячного грошового забезпечення за шість місяців, а не за 330 днів.

При цьому позивач звертаючись до відповідача із заявою просив виплатити йому з урахуванням положень ст.117 КЗпПУ виплатити середнє грошове забезпечення за шість місяців, тобто позивач усвідомлює положення ст.117 КЗпПУ, проте в позові зазначає про виплату йому просить середнього грошового за 330 днів.

Відповідач не надав відзиву на позов. В силу приписів ч.4 ст.159 КАС України суд кваліфікує неподання позову відповідачем як визнання позову.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, враховуючи встановлені судом обставини, наведені вищі висновки у змісті рішення, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань 900,00грн.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні та виключенні зі списків складу особового складу згідно з наказом від 14.12.2023 №728-ОС.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 за несвоєчасний розрахунок при звільненні середнє грошове забезпечення за шість місяців.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 900,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва