Справа № 320/61701/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні доказів

14 березня 2025 року 320/61701/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення доказів в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористані щорічні основні відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, що передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошової компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, що передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168.

- на підставі ст. 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу за призовом по мобілізації у В/ч НОМЕР_1 з 24.09.2022 року по 29.02.2024 року та на підставі наказу командира НОМЕР_2 ОМБр від 29 лютого 2024 року його було звільнено у запас відповідно до п.п. «Г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». В подальшому ним встановлено, що під час здійснення виплат невірно обчислено компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, оскільки обчислена без додаткової винагороди, що передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168. Посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.08.2024 по справі №420/693/23, позивач зазначив, що додаткова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється компенсація за невикористану відпустку, однак протиправно не була включена відповідачем при здійсненні відповідних нарахувань та виплат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №320/61701/24, призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позивачем подано до суду клопотання про забезпечення доказів в порядку ст.114-116 КАС України, в якому просить суд витребувати у військової частини НОМЕР_1 наступні документі та/або належним чином завірені їх копії: належним чином завірену розрахункового листа на місяць звільнення, або інший аналогічний документ передбачений діючим законодавстом України; розрахунок середньої заробітної плати для нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку із помісячним вказанням сум, які увійшли до розрахунку.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.03.2025 року, заяву про забезпечення доказів передано судді Кочановій П.В.

У зв`язку із неявкою учасників процесу у судове засідання призначене на 14 березня 2025 року о 14:15 годині, враховуючи наявність клопотання позивача про розгляд справи без його участі, судом прийнято рішення про здійснення розгляду даної заяви у порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення доказів, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу. У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно частини 1 статті 115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

За приписами частини 5 статті 117 КАС України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, застосовується у тих випадках, коли існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів заявником не зазначено обставини, які б давали підстави вважати, що докази, які позивач просить забезпечити будуть втрачені або огляд доказів за місцем їх знаходженням, в разі визнання їх належними доказами у справі під час судового розгляду справи стане неможливим або утрудненим, як й не наведено посилань на ризики чи загрози того, що докази про забезпечення яких порушує питання позивач, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим.

Суд наголошує, що забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

На виконання частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року по справі № 9901/385/19 (адміністративне провадження № 11-929заі19), від 22 серпня 2019 року по справі № 9901/385/19 (адміністративне провадження № П/9901/385/19) та від 3 липня по справі № 9901/845/18 (адміністративне провадження № П/9901/845/18) .

Надавши юридичну оцінку заяві про забезпечення доказів з урахуванням викладених у ній обставин суд дійшов висновку, що остання не відповідає критеріям, визначеним частиною 1 статті 114 КАС України, з підстав відсутності посилань на обґрунтування необхідності забезпечення доказів, відсутності зазначених ризиків чи загроз, об`єктивних фактів можливої втрати доказів чи неможливості збирання чи подання відповідних доказів в майбутньому, а у суду, відповідно, відсутні підстави припускати, що докази, про забезпечення яких просить заявник, можуть бути утрачені або є наявним неможливе/ускладнене збирання чи подання відповідних доказів.

Відтак, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення доказів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу заявника на положення статі 80 КАС України, згідно яких учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений частиною 2 та 3 статті 79 цього Кодексу.

За наведених обставин відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Керуючись 114, 115, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі № 320/61701/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 14.03.2025 року.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Кочанова П.В.