Справа № 300/165/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" березня 2025 р. справа № 300/165/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції Карпатського округу до Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
Державна екологічна інспекції Карпатського округу (позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області щодо невиконання пунктів 5, 13, 14 припису Державної екологічної інспекції Карпатського округу №2 від 28.02.2024;
- зобов`язати Ворохтянську селищну раду Надвірнянського району Івано-Франківської області виконати пункти 5, 13, 14 припису Державної екологічної інспекції Карпатського округу №2 від 28.02.2024 року, а саме:
- забезпечити розроблення проекту землеустрою щодо встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок, які протікають через територію Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та позначити їх на місцевості інформаційними знаками та внести відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель;
- встановити в натурі інформаційні та охоронні знаки єдиного державного взірця на території об`єкта природно-заповідного фонду, загальною площею 1536,0 га, яка знаходиться в межах Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (селище Ворохта 1051,0 га, село Татарів 485,0 га) та входить в склад Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача);
- вжити заходи з організації відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, територій природно-заповідного фонду, загальною площею 1536,0 га, яка знаходиться в межах Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (селище Ворохта 1051,0 га, село Татарів 485,0 га) та входить до складу Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача).
Адміністративний позов обґрунтований тим, що Державною екологічною інспекцією Карпатського округу здійснено державний нагляд (контроль) за додержанням Ворохтянською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області делегованих повноважень органів виконання виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. За результатами державного нагляду (контролю) позивачем складено акт №2/02.3, в якому встановлено ряд порушень вимог природоохоронного законодавства. Проте, відповідачем не виконано в повному обсязі обов`язковий до виконання припис №2 від 28.02.2024, зокрема п. 5, 13, 14 припису, що слугувало підставою звернення до суду.
Представник позивача стверджує, що відповідачем протягом тривалого часу не вжито заходів стосовно забезпечення: розробки проекту землеустрою щодо встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг та позначення їх на місцевості інформаційними знаками, внесення відомостей про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель; встановлення інформаційних та охоронних знаків на території об`єкта природно-заповідного фонду; визначення меж території об`єкта природно-заповідного фонду та встановлення їх в натурі (на місцевості), що свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, на яку покладено такі повноваження та обов`язки законом. Зауважує, що така бездіяльність відповідача унеможливлює якісне забезпечення та охорону поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності, а також унеможливлює якісне забезпечення режиму території об`єкта природно-заповідного фонду, його належну охорону та збереження, що створює передумови для руйнування та незаконного втручання в природні комплекси, загрози нецільового використання земельних ділянок, що, у свою чергу, створює умови та може призвести до незаконного відчуження та вчинення інших протиправних дій на території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Ворохтянська селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Ухвалу про відкриття провадження від 13.01.2025 відповідачем отримано через підсистему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача від 13.01.2025.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про розгляд справи в суді, тому дана справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 09.02.2024 №20/04.2-03 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 направлено у термін з 12.02.2024 по 16.02.2024 для здійснення нагляду (контролю) за додержанням Ворохтянською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області в частині здійснення делегованих органами виконавчої влади повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (а.с.47-48).
Державною екологічною інспекцією Карпатського округу наказом №2 від 12.02.2024 продовжено термін проведення нагляду (контролю) з 19.02.2025 на 5 робочих днів та відповідно до наказу №33/04.2-03 від 16.02.2024 продовжено термін перевірки до 23.02.2024 (а.с.49,51).
За результатами здійснення державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією Карпатського округу складено акт №2/02.3 від 23.02.2024, яким встановлено ряд порушень. Зокрема, в межах справи:
- порушення ст. 88, 89 Водного кодексу України, ст. 60 Земельного кодексу України, п.п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме проекти землеустрою щодо встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок Прут з притоками р. Прутець Яблуницький, р. Войтул, р. Пересигирчик не розроблено, прибережні захисні смуги на місцевості інформаційними знаками не позначено, відомості про межі прибережних захисних смуг не внесено до Державного земельного кадастру, як відомості про обмеження у використанні земель;
- порушення вимог ст 7, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд» та Положення про єдині державні знаки та аншлаги на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Мінприроди України від 29.03.1994 №30, а саме не вжито заходів з відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, державних знаків та аншлагів на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду загальною площею 1536,0 га, яка знаходиться в межах Ворохтянської селищної ради (с. Ворохта -1051,0 га, с. Татарів б 485,0 га), який входить до складу об`єкту ПЗФ загальнодержавного значення Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) (а.с.53-60).
З метою усунення виявлених порушень Державною екологічною інспекцією Карпатського округу складено припис №2 від 28.02.2024 (а.с. 61-63), яким приписано до 23.08.2024: забезпечити розроблення проекту землеустрою щодо встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок, які протікають через територію Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та позначити їх на місцевості інформаційними знаками та внести відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель (п. 5);
- встановити в натурі на території об`єкта природно-заповідного фонду, який входить до Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) інформаційні та охоронні знаки єдиного державного взірця (п. 13);
- вжити заходи з організації відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, територій природно-заповідного фонду,, який входить в склад Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) Ворохтянської селищної ради (п. 14).
Рішенням Виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради від 30.05.2024 №44 припис №2 від 28.02.2024 взято до відома та виконання (а.с.65).

Наказом Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 18.10.2024 №404/04.2-03 направлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 для проведення позапланової перевірки виконання припису №2 від 28.02.2024 (а.с.66-67).

За наслідками проведення позапланової перевірки державним інспектором з охорони природного середовища Карпатського округу Даниликом В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення №001180 від 23.10.2024 за невиконання пунктів №2-14 припису №2 від 28.02.2024, внаслідок чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 23.10.2024 №001180, якою гр. ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-5 КУпАП та накладено штраф у розмірі 765 грн. Відповідно до платіжної інструкції від 23.10.2024 штраф у розмірі 765 грн сплачено (а.с.68-70).

Згідно з актом №22/02.3, який складений за результатами державного нагляду (контролю) в частині здійснення делегованих органами виконавчої влади повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів вбачається, що спірні в даній справі п.5, 13, 14 не виконані (а.с. 71-75).

Ворохтянська селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області листом від 19.12.2024 №841/02-23 повідомила щодо виконання п. 5 припису нею не розроблялись проекти винесення прибережних захисних смуг на місцевість у зв`язку із відсутністю коштів (а.с. 78).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання п. 5, 13, 14 припису №2 від 28.02.2024, позивач звернувся до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Законом, що визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь є Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 за №1264-ХІІ (далі також Закон №1264-ХІІ).

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (стаття 34 Закону №1264-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1264-ХІІ державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частиною 2 статті 35 Закону №1264-ХІІ передбачено, що державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі та додержання операторами вимог законодавства у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів.

За змістом пунктів "а", "д", "е", "л" частини 2 статті 20-2 Закону №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

- організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля, про стратегічну екологічну оцінку, про моніторинг, звітність та верифікацію викидів парникових газів; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та відновлення відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на відновлення; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі; у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів;

- одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб;

- надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням;

- здійснення інших повноважень, визначених законами України та покладених на нього Президентом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 за №275 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України (далі також Положення №275).

Відповідно пункту 1 Положення №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення №275).

Згідно із пунктом 7 Положення №275, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Державна екологічна інспекція Карпатського округу є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується і діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, затвердженого наказом Держекоінспекції від 20.02.2023 за №38 (далі -Положення №38).

Відповідно до пункту 2 розділу II Положення №38, Державна екологічна інспекція Карпатського округу здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог, у тому числі, законодавства про охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; раціональне використання та відтворення тваринного світу; з питань поводження з відходами.

Згідно із пунктом 3 розділу II Положення №38, Державна екологічна інспекція Карпатського округу проводить перевірки, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням.

Отже, Державна екологічна інспекція Карпатського округу є уповноваженим органом Державної екологічної інспекції України, який наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Разом з тим, суд зазначає, що Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Положенням про Державну екологічну інспекцію України, Порядком контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.1999 за №339, не визначено категорії "припис", суд, за принципом аналогії закону, керується поняттям, визначеним частиною 8 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 за № 877-V, згідно з яким припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 за №280/97-ВР.

Згідно зі статтею 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Відповідно до статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами

Приписами статті 20 Закону №280/97-ВР передбачено, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

Згідно із частиною 2 статті 71 Закону №280/97-ВР органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що на підставі наказу Державної екологічної інспекції України від 09.02.2024 №20/04.2-03 позивачем видано направлення на проведення державного нагляду (контролю) у частині здійснення делегованих повноважень, у сфері охорони навколишнього природного середовища раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 12.02.2024 №2. За результатами проведення державного нагляду (контролю) в частині здійснення делегованих органам виконавчої влади повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Ворохтянською селищною радою, Державною екологічною інспекцією Карпатського округу винесено акт №2/02.3 від 25.10.2024 (а.с.53-60).

На підставі висновків акту №2/02.3 від 25.10.2024, з метою усунення виявлених в процесі проведеної перевірки Ворохтянської селищної ради порушень, ДЕІ видано припис №2 від 28.02.2024 (а.с.61-63).

Відповідно до п. 5 припису №2 від 28.02.2024 зобов`язано відповідача забезпечити розроблення проекту землеустрою щодо встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок, які протікають через територію Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та позначити їх на місцевості інформаційними знаками та внести відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

Пунктом 13 припису №2 від 28.02.2024 приписано встановити в натурі на території об`єкта природно-заповідного фонду, який входить до Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) інформаційні та охоронні знаки єдиного державного взірця.

Згідно з п. 14 припису №2 від 28.02.2024 зобов`язано відповідача вжити заходи з організації відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, територій природно-заповідного фонду, який входить в склад Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) Ворохтянської селищної ради.

Вказані пункти припису підлягали обов`язковому виконанню до 23.08.2024.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. «ї» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Підпунктами 1, 9 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону №280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Згідно із п. 1, п. 2 ст. 10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить: здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті.

Межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

Згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками.

Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

Згідно зі ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб розробляються на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації.

Пунктом «г» ч. 4 ст. 51 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що у разі формування земельної ділянки проект землеустрою щодо впорядкування територій для містобудівних потреб також включає відомості про межі охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель, прибережних захисних смуг і пляжних зон (за наявності).

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року №486 (далі Порядок №486), встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них. У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88- 91 Водного кодексу України (п. 4 Порядку №486).

Межі водоохоронних зон визначаються згідно з проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історикокультурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, крім випадків, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», та/або комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, та/або генеральними планами населених пунктів, які розробляються в порядку, визначеному Земельним кодексом України, Законами України «Про землеустрій» і «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівні.

Відомості про межі водоохоронних зон, прибережних захисних смуг та пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель (п. 5 Порядку №486). У межах населених пунктів водоохоронні зони, прибережні захисні смуги та пляжні зони встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад та генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або коли зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені: прибережні захисні смуги визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів і збігаються з пляжними зонами, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою статті 88 Водного кодексу України; водоохоронні зони визначаються за проектами землеустрою, зазначеними в пункті 5 цього Порядку. У разі потреби межі водоохоронних зон, прибережних захисних смуг та пляжних зон можуть визначатися шляхом внесення змін до генеральних планів населених пунктів.

За межами населених пунктів межі водоохоронних зон визначаються згідно з проектами землеустрою, зазначеними в пункті 5 цього Порядку, та/або комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад (п. 10 Порядку №486). Виконання водоохоронних та інших заходів щодо впорядкування водоохоронних зон, за винятком земель водного фонду, покладається на виконавчі комітети Рад, сільськогосподарські, водогосподарські, рибогосподарські підприємства, а також на інших власників і землекористувачів (п. 14 Порядку №486).

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється місцевими органами виконавчої влади, виконавчими комітетами рад, Держекоінспекцією та її територіальними органами (п. 15 Порядку №486).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 2 Земельного кодексу України суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Пунктами «д», «к» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 7 ст. 79-1 Земельного Кодексу України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Згідно із ст. 1 Закону України «Про землеустрій» під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про землеустрій» одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Статтею 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природнозаповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Отже, межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

З матеріалів справи встановлено, що на території Ворохтянської селищної ради протікає річка Прут з притоками п. Прутець Яблуницький, р. Войтул, р. Пересигирчик та водоспад Гук.

Проте, як вказано в акті №2/02.3 від 23.02.2024, відповідачем проекти землеустрою щодо встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок Прут з притоками р. Прутець Яблуницький, р. Войтул, р. Пересигирчик, не розроблено, прибережні захисні смуги на місцевості інформаційними знаками не позначено, відомості про межі прибережних захисних смуг не внесено до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель (а.с. 55 на звороті-56).

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо забезпечення розроблення проекту землеустрою стосовно встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок, які протікають через її територію та позначення їх на місцевості інформаційними знаками, а також щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон як відомості про обмеження у використанні земель, що свідчить про протиправну бездіяльність щодо невиконання п. 5 припису №2 від 28.02.2024.

Пунктом «і» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно із ч. 2 ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Згідно із п. «в» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Відповідно до статті 43 Земельного Кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі ст. 44 Земельного Кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історикокультурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природнозаповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

Згідно із абзацами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Відповідно до абзаців 5, 6 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням (зокрема): господарська зона - у її межах забороняються рубки головного користування і проводиться господарська діяльність, спрямована на виконання покладених на парк завдань, знаходяться населені пункти, об`єкти комунального призначення парку, а також землі інших землевласників та землекористувачів, включені до складу парку, на яких господарська та інша діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, встановлених для зон антропогенних ландшафтів біосферних заповідників.

На території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

З метою посилення охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, забезпечення інформованості та природоохоронного виховання населення, наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 29.03.1994 року №30 затверджено Положення про єдині державні знаки та аншлаги на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду України (далі Положення №30).

Державні знаки та аншлаги на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду складають систему інформаційних та охоронних знаків цих територій (об`єктів), що направлена на інформування населення та природокористувачів про найменування, межі, правовий статус та основні вимоги щодо охорони цих територій (об`єктів) природно-заповідного фонду (п. 1.1. Положення №30).

Відповідно до п. 2.2. Положення №30, інформативність знаків дозволяє попередити природокористувача про наявність, категорію та межі природно-заповідних об`єктів, про їх підпорядкування. Найбільше інформативне навантаження несуть інформаційні щити, на яких в картографічній та текстовій формі подається максимум відомостей про об`єкт.

Інформативність знаків забезпечується також правильним вибором місця їх установлення. Інформаційно-охоронні знаки містять інформацію про найменування, межі, правовий статус та основні вимоги щодо охорони території (об`єкта) природно-заповідного фонду, встановлюються в місцях входу (в`їзду) на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду. Інформаційно-охоронний знак має форму вертикального прямокутника розміром 841 х 594 мм (п. 3.2. Положення №30).

Відтак, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі (на місцевості) їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, а також встановлення в натурі інформаційних та охоронних знаків.

Наведене убезпечує від використання землі на території природнозаповідного фонду не за цільовим призначенням та запобігає її протиправному привласненню, посилює охорону територій та об`єктів природно-заповідного фонду, забезпечує інформованість та природоохоронне виховання населення.

Серед матеріалів справи міститься охоронне зобов`язання Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 27.06.2023 №323, яким передану під охорону та дотримання встановленого режиму частини території (об`єкта) Карпатський національний природний парк загальною площею 1536,0 га у межах Ворохтянської селищної територіальної громади (селище Ворохта 1051,0 га, с. Татарів 485,0 га) Надвірнянського району, яка входить в склад Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) (а.с.41).

Управлінням екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації надіслано лист №05-15/723, яким повідомлено Ворохтянську селищну раду Надвірнянського району про необхідність забезпечити збереження природних ресурсів території та об`єктів природно-заповідного фонду, які знаходяться у віданні органу місцевого самоврядування та встановити охоронні знаки, інформаційні таблиці та аншлаги встановленого зразка відповідно до Положення №30 та вжити заходити щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які знаходяться у віданні органу місцевого самоврядування відповідно до вимог діючого законодавства (а.с. 40).

За результатами державного нагляду контролю позивачем було встановлено, що в натурі об`єкт природно-заповідного фонду, який входить до складу Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача), не відмежовано та не забезпечено встановлення інформаційних та охоронних знаків єдиного державного взірця (а.с. 59-60).

З метою усунення вказаних порушень пунктами 13-14 припису №2 від 28.02.2024 було зобов`язано відповідача встановити в натурі на території об`єкту природно-заповідного фонду, який входить до Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача), інформаційні та охоронні знаків єдиного державного взірця та вжити заходи з організації відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, територій природно-заповідного фонду, який входить до Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) Ворохтянської селищної ради (термін виконання до 23.08.2024 року).

Однак, як свідчить акт №22/02.3 від 25.10.2024 Державної екологічної інспекції карпатського округу, відповідачем не встановлено в натурі на території об`єкта природно-заповідного фонду, який входить до Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача), інформаційні та охоронні знаків єдиного державного взірця; не вжито заходів з організації відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, територій природно-заповідного фонду, який входить в склад Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача) (а.с. 71-74).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 31.03.2021 у справах № 9901/347/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/116/20, від 01.09.2022 у справі № 990/46/22, та від 08.09.2022 у справі № 9901/276/19 неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Враховуючи встановлення перевіркою порушення вимоги до системи охоронних знаків на об`єктах природно-заповідного фонду, переданих під охорону Ворохтянській селищній раді, а також відсутність доказів про те, що відповідачем вжито заходів з організації відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, територій природно-заповідного фонду, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиконання пунктів №13-14 припису №2 від 28.02.2024.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних і достовірних доказів, які б спростовували твердження позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що належать до задоволення.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач у цій справі в розумінні КАС України є суб`єктом владних повноважень, суд, дослідивши матеріали справи, не стягує та не присуджує на його користь судові витрати.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області щодо невиконання пунктів 5, 13, 14 припису Державної екологічної інспекції Карпатського округу №2 від 28.02.2024.

Зобов`язати Ворохтянську селищну раду Надвірнянського району Івано-Франківської області (, вул. Галицького, 41, с. Ворохта, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78595) виконати пункти 5, 13, 14 припису Державної екологічної інспекції Карпатського округу №2 від 28.02.2024 року, а саме:

- забезпечити розроблення проекту землеустрою щодо встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок, які протікають через територію Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та позначити їх на місцевості інформаційними знаками та внести відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель;

- встановити в натурі інформаційні та охоронні знаки єдиного державного взірця на території об`єкта природно-заповідного фонду, загальною площею 1536,0 га, яка знаходиться в межах Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (селище Ворохта 1051,0 га, село Татарів 485,0 га) та входить в склад Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача);

- вжити заходи з організації відмежування та встановлення в натурі на місцевості меж, територій природно-заповідного фонду, загальною площею 1536,0 га, яка знаходиться в межах Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (селище Ворохта 1051,0 га, село Татарів 485,0 га) та входить в склад Карпатського національного природного парку без вилучення у землевласника (землекористувача).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

Суддя Гомельчук С.В.