Справа № 420/1041/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1041/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , які станом на 29.02.2022 р. відповідали за прийняття на військову службу та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у невиконанні належним чином своїх службових обов`язків при прийнятті ОСОБА_1 на військову службу, в результаті чого в пункті 7.3. розпорядчої частини Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) "Про зарахування до списків особового складу частини" від 29.03.2022 р. № 109 не враховано фактичні і законні обставини прийняття на військову службу, викладені підстави, які не відповідають фактичним обставинам прийняття ОСОБА_1 на військову службу, в тексті пункту 7.3. розпорядчої частини Наказу:

не вказано у наказовій формі викладу наступні слова: "з 29.03.2022 р. прийняти на службу до Збройних Сил України в добровільному порядку";

не вказано, що ОСОБА_1 в добровільному порядку виявив бажання проходити службу у Збройних силах України;

після слова "Підстава" вказано Указ Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про повну мобілізацію", який фактично не був підставою для прийняття ОСОБА_1 на військову службу і зарахування до списків особового складу військової частини при встановлених обставинах;

після слова "Підстава" не вказано визначальну законну підставу при прийнятті на військову службу у добровільному порядку: заяву від 29.03.2022 р., яка призвела до оформлення прийняття ОСОБА_1 на військову службу з порушенням прав та законних інтересів, - прийнятий на військову службу за призовом, що не відповідало дійсності, а не у добровільному порядку;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 пункт 7.3. розпорядчої частини Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) "Про зарахування до списків особового складу частини" від 29.03.2022 р. № 109 викласти у наступній редакції: "Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII, пунктів 2, 15 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 нижчепойменованого військовозобов`язаного, який в добровільному порядку виявив бажання проходити службу у Збройних силах України, з 29 березня 2022 року прийняти на службу до Збройних Сил України в добровільному порядку, зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення та укласти контракт: із солдатом ОСОБА_1 , на 3 роки з 29.03.2022 р. по 29.03.2025 р. (але не раніше скасування правового режиму воєнного стану) 04.10.1981 р.н., перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий 30.03.2018, орган, що видав: 5121, запис 998, ІПН НОМЕР_3 . Підстава: Указ Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 р. № 64/2022, заява ОСОБА_1 від 29.03.2022 р. ".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.03.2022 р. прибув до відповідача для проходження військової служби в територіальній обороні Збройних Сил України в добровільному порядку. Будучи впевненим в тому, що при прийнятті на військову службу, уповноважена особа належним чином оформить відповідні документи, позивач заповнив відповідну заяву, анкету з персональними даними та за вказівкою офіцера відділення по роботі з персоналом, направився до казарми та почав проходити військову службу. З наказом про прийняття на військову службу, зарахування до військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду, уповноважені особи відповідача позивача не ознайомили. В подальшому, у військовому квитку ОСОБА_1 у п.9 зробили запис про те, що останній призваний на військову службу з 29.03.2022 р. на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р., що не відповідає дійсності, так як позивач не є мобілізованим й проходить військову службу не за призовом під час мобілізації. З огляду на вказане, позивач вважає, що в пункті 7.3 розпорядчої частини наказу від 29.03.2022 р. № 109 повинно було бути зазначено про прийняття ОСОБА_1 на військову службу в добровільному порядку, а не за призовом, що здійснюється відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про повну мобілізацію", який вказаний в пункті 7.3 Наказу після слова "Підстава". З огляду на вказане, позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.01.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

04.02.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що з 23.07.2015 р. позивач, як військовозобов`язаний, прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відмітку у військовому квитку серії НОМЕР_4 . 03.03.2022 р. позивач отримав мобілізаційне розпорядження від ІНФОРМАЦІЯ_3 та 29.03.2022 р. звернувся до військової частини НОМЕР_1 , подавши заяву про прийняття на службу від 29.03.2022 р., заповнивши лист вивчення та аркуш бесіди від 29.03.2022 р., та надавши особисті документи, в тому числі, військовий квиток серії НОМЕР_4 . В результаті чого, 29.03.2022 р. командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 109, зокрема, про зарахування до списків особового складу частини позивача за призовом по мобілізації. Зазначає, що за нормативного регулювання, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, позивач потенційно мав право претендувати на укладання контракту про проходження військової служби за контрактом осіб рядового складу, проте із дотриманням зазначених вимог та виконанням визначених процедур відбору. Процедури відбору позивача у якості кандидати на укладання контракту про проходження військової служби за контрактом осіб рядового складу не проводились, а позивач не направлявся військовим комісаріатом ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до військової частини НОМЕР_1 для подальшого прийняття на військову службу за контрактом. Відповідач, в свою чергу, не направляв до військового комісаріату (РТЦК та СП) Переліку посад, які підлягають комплектуванню військовослужбовцями за контрактом, із відомостями про позивача, як кандидата на укладання контракту. З огляду на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про бажання проходити військову службу по мобілізації, відповідач не мав фактичних та правових підстав розглядати позивача, як кандидата на укладання контракту про проходження військової служби за контрактом осіб рядового складу.

06.02.2025 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Наголошує, що текст, який названий відзивом на позовну заяву, сформований і відправлений зі свого кабінету в електронному суді фізичною особою ОСОБА_2 , який не має процесуального статусу у справі. Враховуючи, що відзив поданий не уповноваженою особою, він визнається не дійсним. Зазначає, що ним не вимагається визнати п.7.3 наказу від 29.03.2022 р. № 109 в цілому протиправним, але наголошується на виправлення його змісту згідно фактичним даним при прийнятті на військову службу. Військовий квиток неодноразово здавався позивачем, в тому числі і відповідачу, для внесення в нього записів під час прийняття та проходження військової служби, тому верифікувати автентичність штампу на с.19 копії, наданої особою, ким та коли він був поставлений - не є можливим, тому даний штамп не є доказом без самого документу - мобілізаційного розпорядження. Крім того, вказує, що 03.03.2022 р. не отримував мобілізаційне розпорядження взагалі, як і зобов`язання явки до військової частини НОМЕР_1 , ані від Біляївського ані відбудь-якого іншого військкомісаріату. 29.03.2022 р. позивач дійсно подав заяву про прийняття на військову службу. Однак дану заяву писав не власноруч, остання створена друкованим текстом і надана ОСОБА_1 тільки на підпис. Враховуючи, що позивач самостійно звернувся до військової частини НОМЕР_1 , вважає, що повинен був бути прийнятий на військову служу у добровільному порядку, а не за призовом.

11.02.2025 р. відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що саме ОСОБА_2 є уповноваженою особою на вчинення дій від імені та в інтересах відповідача - військової частини НОМЕР_1 . Також наголосив, що станом на 29.03.2022 р. Закон № 2232-12 та Положення № 1153/2008 визначали єдину форму добровільного проходження військової служби - за контрактом (осіб рядового/сержантського/старшинського/офіцерського складу, курсантів). Проте, враховуючи вимоги Закону 2232-12, Положення № 1153/2008, Інструкції № 170, позивач не проходив професійно-психологічного відбору, попереднє вивчення особистих якостей позивача не здійснювалось, придатність позивача за станом здоров`я до проходження військової служби за контрактом не визначалась. З огляду на зазначене, контракт із позивачем не укладався та ретроспективно укладений бути не може. Таким чином, вся "добровільність" дій позивача станом на 29.03.2022 р. зводилась до самостійного свідомого обрання конкретного місця проходження військової служби - військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Ухвалами від 27.02.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів від 12.02.2025 р. та повернуто без розгляду заяву позивача про забезпечення доказів від 25.02.2025 р.

Ухвалою від 12.03.2025 р. відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.08.1998 р. прийняв військову присягу в Одеському інституті внутрішніх справ.

23.07.2015 р. медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача визнано придатним до військової служби та взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 .

03.03.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачу вручено мобілізаційне розпорядження, про що у військовому квитку позивача серії НОМЕР_4 проставлено відповідну відмітку.

29.03.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив прийняти його на військову службу по мобілізації, та заповнив аркуш співбесіди й лист вивчення та урахування особистих потреб.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2022 р. № 109 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду старшого водія розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС 790037А; зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та з 29.03.2022 р. наказано вважати таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2910 грн. на місяць, 6 тарифний розряд, шпк "солдат". Підстава для прийняття наказу: Укази Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану" та від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про повну мобілізацію".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2023 р. № 136 старшого солдата ОСОБА_3 - старшого водія - електрика автомобільного відділення підвозу боєприпасів автомобільного взводу роти логістики військової частини НОМЕР_1 , наказано вважати таким, що 12.05.2023 р. справи та посаду здав і вибув до військової частини НОМЕР_5 , а також виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_6 від 06.12.2024 р. № 2496/1/16/719 лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_6 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) (у редакцій від 21.03.2022 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Судом встановлено, що спір у даній справі стосується протиправності бездіяльності відповідача щодо неналежного виконання відповідачем своїх службових обов`язків при прийнятті позивача на військову службу, в результаті чого в пункті 7.3 розпорядчої частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) "Про зарахування до списків особового складу частини" від 29.03.2022 р. № 109 не враховано фактичні і законні обставини прийняття на військову службу, а також викладені підстави, які не відповідають фактичним обставинам прийняття ОСОБА_1 на військову службу.

Аргументуючи свої позовні вимоги, позивач наголошує, що 29.03.2022 р. добровільно звернувся до відповідача для проходження військової служби, оскільки мав бажання виконати свій конституційний обов`язок щодо захисту Батьківщини. Всупереч цьому, відповідач у п. 7.3 розпорядчої частини від 29.03.2022 р. № 109 зарахував позивача до списків особового складу частини як особу, призвану для проходження військової служби за мобілізацією, що не відповідає дійсності.

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону № 2232-XII (у редакцій від 21.03.2022 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч.ч.1-4, 6 ст.2 Закону № 2232-XII (у редакцій від 21.03.2022 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі на момент виникнення спірних правовідносин регламентувався Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) у редакції від 30.12.2021 р.

Відповідно до п.2 Положення № 1153/2008 (у редакцій від 30.12.2021 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Аналіз вище наведених положень свідчить, що станом на 29.03.2022 р. чинним законодавством передбачалось дві підстави для початку проходження військової служби: призов, зокрема й під час мобілізації, та добровільне підписання особою контракту.

Частинами 2, 3 статті 15 Закону № 2232-XII (у редакцій від 21.03.2022 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни призовного віку в добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України. Призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.

За приписами ст.19 Закону № 2232-XII (у редакцій від 21.03.2022 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.

У разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший укладений з ним контракт припиняється, а з таким військовослужбовцем укладається новий контракт для проходження відповідного виду військової служби на строк, визначений ч.2 ст.23 цього Закону.

Порядок прийняття на військову службу за контрактом на момент виникнення спірних правовідносин визначався у ст.20 Закону № 2232-XII (у редакцій від 21.03.2022 р.).

Відповідно до ч.1 цієї статті, на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби:

особи рядового складу, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі - на військову службу за контрактом осіб рядового складу;

військовослужбовці, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, особи рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі - на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

особи, які мають повну загальну середню, професійно-технічну або вищу освіту віком від 17 років до 30 років, у тому числі ті, яким 17 років виповнюється в рік початку військової служби, та не мають військових звань офіцерського складу, - на військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, у тому числі тих, що здійснюють підготовку осіб на посади сержантського та старшинського складу;

військовослужбовці, які закінчили вищі військові навчальні заклади або військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти та яким присвоєно військове звання офіцерського складу, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

військовослужбовці, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань офіцерського складу, громадяни призовного віку, особи, які здобули вищу освіту за ступенем не нижче бакалавра, віком від 20 до 30 років та які успішно завершили курс військової підготовки офіцерського складу у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, які здобули вищу освіту за ступенем не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, у тому числі ті, які проходять службу у військовому резерві, з одночасним присвоєнням первинного військового звання офіцерського складу - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

офіцери запасу, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

особи офіцерського складу, які перебувають на кадровій військовій службі, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

особи офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, службу у військовому резерві та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

громадяни України, які мають спеціальні звання середнього, старшого, вищого начальницького складу або класні чини та не досягли граничного віку перебування на військовій службі, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з одночасним присвоєнням військових звань у порядку переатестації відповідно до ч.5 ст.5 цього Закону.

Згідно з положенням п.2.17 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 р. № 170 (далі - Інструкція № 170) (в редакції від 09.04.2021 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу відбираються придатні до військової служби за станом здоров`я громадяни України, які виявили бажання проходити військову службу в Збройних Силах України та які відповідають вимогам, визначеним законодавством.

Метою проведення заходів з відбору осіб, які можуть розглядатись кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом, є всебічне вивчення моральних, ділових, фізичних, інтелектуальних, професійних та інших особистих якостей, ставлення до служби у Збройних Силах України та готовність до виконання військового обов`язку.

Щодо громадян України, які виявили бажання проходити військову службу за контрактом та претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка (крім випадків, передбачених статтею 56 Закону України "Про запобігання корупції" та статтею 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"), у тому числі щодо відомостей, поданих особисто. Посади, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, визначаються статтею 56 Закону України "Про запобігання корупції". До державних органів, в яких існують ці посади, відносяться органи військового управління Збройних Сил України, переліки яких затверджено наказом Міністерства оборони України від 20.05.2016 р. № 270 "Про затвердження переліків органів військового управління, в яких передбачено посади державної служби", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.05.2016 р. за № 785/28915, та інші органи військового управління Збройних Сил України, в яких не передбачено посад державної служби. Спеціальна перевірка стосовно осіб, які претендують на зайняття цих посад, проводиться після прийняття щодо них рішень колегіальних органів, визначених пунктом 4.1 розділу ІV цієї Інструкції. У разі потреби проводиться опитування кандидатів з використанням поліграфа в порядку, визначеному Інструкцією про порядок організації та проведення опитування персоналу з використанням поліграфа у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 14.04.2015 р. № 164, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.04.2015 р. за № 477/26922.

Приписами п.2.20 Інструкції № 170 (в редакції від 09.04.2021 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відбір кандидатів на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського, старшинського складу проводиться військовими частинами та військовими комісаріатами. Кандидати відбираються з числа громадян, визначених у частині першій статті 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відбір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом із числа військовозобов`язаних та жінок, які не мають військових звань офіцерського складу, здійснюється на посади та за спеціальностями, що є основними, спорідненими чи не є такими з тими посадами, на яких вони проходили військову службу, або за отриманою під час навчання спеціальністю.

Відбір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом з числа військовослужбовців строкової військової служби здійснюється:

на посади та за ВОС, що є основними чи спорідненими з посадами та ВОС, на яких вони проходять строкову військову службу;

на посади та за ВОС, що не є спорідненими з посадами та ВОС, на яких військовослужбовці проходять строкову військову службу, але відповідають їх кваліфікації.

Згідно п.2.21 Інструкції № 170 (в редакції від 09.04.2021 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в обласних військових комісаріатах на підставі отриманих з військових частин, розташованих у районі відповідальності, Переліків посад, які підлягають комплектуванню військовослужбовцями за контрактом (додаток 6), проводяться такі заходи з відбору громадян на військову службу за контрактом: попереднє вивчення особистих якостей громадян до прийняття на військову службу за контрактом; медичне обстеження кандидатів; професійно-психологічний відбір кандидатів; спеціальна перевірка відомостей кандидатів у випадках, визначених законодавством; оформлення особових справ кандидатів; направлення кандидатів до військових частин для подальшого прийняття на військову службу за контрактом; ведення Переліку посад, які підлягають комплектуванню військовослужбовцями за контрактом (додаток 6) у військових частинах, що дислокуються на відповідній території діяльності військового комісаріату; ведення резерву кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом.

Аналізуючи наведені нормативні приписи, суд приходить до висновку, що станом на 29.03.2022 р. для добровільного проходження військової служби за контрактом, громадяни, які виявили відповідне бажання, повинні були пройти професійно-психологічний відбір для всебічного вивчення моральних, ділових, фізичних, інтелектуальних, професійних та інших особистих якостей, ставлення до служби у Збройних Силах України та готовності до виконання військового обов`язку, тобто для встановлення відповідності останніх вимогам проходження військової служби, а також уповноважені особи повинні були здійснити встановити придатність стану здоров`я кандидатів до проходження військової служби за контрактом.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , за чинного на момент виникнення спірних правовідносин правового регулювання, потенційно мав право претендувати на укладання контракту про проходження військової служби після виконання усіх вище наведених процедур відбору. Однак, матеріали адміністративної справи не містять відомостей щодо проходження позивачем професійно-психологічного відбору, перевірки особистих якостей та фізіологічного стану для проходження військової служби за контрактом.

Поряд з цим, судом встановлено, що 29.03.2022 р. позивач, з`явившись до військової частини НОМЕР_1 , подав командиру військової частини НОМЕР_1 заяву, в якій просив прийняти його на військову службу по мобілізації та яку засвідчив власним підписом. Позивач у відповіді на відзив підтвердив цей факт, однак вказав, що дану заяву писав не власноруч, остання створена друкованим текстом і надана ОСОБА_1 тільки на підпис, а тому не є свідченням правомірності дій представників військової частини НОМЕР_1 щодо зазначення в пункті 7.3 розпорядчої частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) "Про зарахування до списків особового складу частини" від 29.03.2022 р. № 109 відомостей про прийняття його на військову службу за призовом відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про повну мобілізацію".

Суд не приймає до уваги наведені аргументи, адже спосіб підготовки заяви про прийняття позивача на військову службу за призовом по мобілізації (власноруч написана чи надрукована) не впливає на її зміст, а також не спростовує на факт підписання цієї заяви позивачем. Крім того, враховуючи, що позивач має профільну юридичну освіту та тривалий час працював за своєю спеціальністю, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 мав можливість належним чином трактувати відповідну заяву та розуміти її правові наслідки.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 р. № 3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ) ( в редакції на 21.02.2022 р., що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону № 3543-XII ( в редакції на 21.02.2022 р., що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин): мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.22 Закону № 3543-XII ( в редакції на 21.02.2022 р., що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як військовозобов`язана особа, з 23.07.2015 р. перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 03.03.2022 р. позивач отримав мобілізаційне розпорядження від ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідною відміткою у військовому квитку позивача серії НОМЕР_4 , а 29.03.2022 р. звернувся до відповідача із заявою про прийняття на військову службу по мобілізації.

Мотивуючи позивні вимоги, позивач вказує, що не отримував мобілізаційне розпорядження, тобто не мав обов`язку з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а проставлена відмітка у військовому квитку серії НОМЕР_4 не є належним доказом його вручення, оскільки військовий квиток неодноразово здавався позивачем, в тому числі і відповідачу, для внесення в нього записів під час прийняття та проходження військової служби, тому верифікувати автентичність штампу на с.19 копії, наданої особою, ким та коли він був поставлений - не є можливим.

Суд вважає безпідставними наведені доводи, оскільки згідно чинного на момент виникнення спірних правовідносин Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу, затверджених Указом Президента України від 30.12.2016 р. № 582/2016, військовослужбовці (військовозобов`язані, резервісти) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (п.6).

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що позивач самостійно надав відповідачу військовий квиток серії НОМЕР_4 , в якому на стр.19 проставлена відмітка про вручення мобілізаційного розпорядження, що, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність в ньому відмітки про мобілізаційне розпорядження, однак до та під час звернення до відповідача не висловлював будь-яких заперечень щодо автентичності його штампу та суб`єкта проставлення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не мав фактичних та правових підстав щодо прийняття позивача на військову службу інакше, аніж за призовом по мобілізації.

На момент виникнення спірних правовідносин організація обліку особового складу Збройних Сил України регламентувалась Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 р. № 333 (далі - Наказ № 333).

Згідно п.11.1. Наказу № 333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням № 1153, і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

Відповідно до абз.10 п.11.2 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, зокрема, прийняття (призов) на військову службу.

З огляду на викладене, а також враховуючи усі наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач під час прийняття позивача на військову службу за призовом по мобілізації, зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, правомірно при цьому сформулювавши пункт 7.3 розпорядчої частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) "Про зарахування до списків особового складу частини" від 29.03.2022 р. № 109, а тому підстави для визнання бездіяльності протиправною відсутні.

Як наслідок, відсутні підстави і для задоволення інших позовних вимог в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 пункт 7.3 розпорядчої частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) "Про зарахування до списків особового складу частини" від 29.03.2022 р. № 109 викласти у наступній редакції: "Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII, пунктів 2, 15 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 нижчепойменованого військовозобов`язаного, який в добровільному порядку виявив бажання проходити службу у Збройних силах України, з 29 березня 2022 року прийняти на службу до Збройних Сил України в добровільному порядку, зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення та укласти контракт: із солдатом ОСОБА_1 , на 3 роки з 29.03.2022 р. по 29.03.2025 р. (але не раніше скасування правового режиму воєнного стану) 04.10.1981 р.н., перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий 30.03.2018, орган, що видав: 5121, запис 998, ІПН НОМЕР_3 . Підстава: Указ Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 р. № 64/2022, заява ОСОБА_1 від 29.03.2022 р.", окільки останні є похідними.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п. 29).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко