Справа № 520/16213/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

13 березня 2025 року Справа № 520/16213/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Заічко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 520/16213/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів про визнання дій протиправними та скасування наказів, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо застосування приводу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_3 .

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_3 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині призовну та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

- визнати протиправним та скасувати пункт наказу командира військовій частині НОМЕР_3 , яка знаходиться у АДРЕСА_4 , щодо зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

03.02.2025 від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 520/16213/24 до закінчення розгляду та винесення Конституційним Судом України рішення за результатами розгляду конституційної скарги ОСОБА_2 щодо перевірки на відповідність частині четвертій статті 35 Конституції України (конституційність) вимог частини першої статті 1 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" від 12.12.1991 № 1975-ХІІ.

Ознайомившись з клопотанням представника позивача, проаналізувавши наведені обставини та наявні у справі докази, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Конституційним Судом України розглядається конституційна скарга ОСОБА_2 щодо перевірки на відповідність частині четвертій статті 35 Конституції України (конституційність) вимог частини першої статті 1 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" від 12.12.1991 № 1975-ХІІ.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абзаци другий, третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Отже, за чинного правового регулювання закони, інші правові акти або їх окремі положення втрачають чинність у визначений Конституційним Судом України день, але не раніше дня ухвалення ним рішення.

Виключенням із цього правила може бути надання нормі права ретроактивної дії у випадках пом`якшення або скасування юридичної відповідальності фізичної особи (стаття 58 Конституції України; Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 чинного КАС України).

Зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадках, коли предметом розгляду органу конституційної юрисдикції є норми закону чи іншого акту, якими врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи.

В інших випадках визнання неконституційним закону чи іншого акту не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення Конституційним Судом України рішення за результатом розгляду справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі

Указані висновки також викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 у справі № 826/25204/15 (провадження № К/9901/27098/18).

Ураховуючи викладене та дослідивши матеріали адміністративної справи №520/16213/24, враховуючи суб`єктний склад сторін, предмет та підстави позову, а також правові норми, якими регулюються спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені представником позивача в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі не є достатньою правовою підставою для зупинення провадження в даній справі, оскільки суд не вбачає підстав неможливості розгляду даної справи до розгляду Конституційним Судом України конституційної скарги ОСОБА_2 щодо перевірки на відповідність частині четвертій статті 35 Конституції України (конституційність) вимог частини першої статті 1 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" від 12.12.1991 № 1975-ХІІ.

Інших обставин на обґрунтування необхідності зупинення розгляду справи представником позивача наведено не було.

Крім того, суд вважає, що зупинення провадження призведе до затягування строків розгляду справи та є процесуально недоцільним, оскільки обставин, які унеможливлюють розгляд даної справи, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Керуючись статтями 236, 243, 248, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі - відмовити.

2. Копію ухвали суду надіслати (видати) сторонам (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Заічко О.В.