Справа № 340/7282/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/7282/24
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Шаталова А.Ф. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Домініон-К" до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
У провадженні суду перебувала адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Домініон-К" до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
25.02.2025 року судом винесено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
Повний текст рішення виготовлено 07 березня 2025 року
Водночас, 28.02.2025 року канцелярією суду зареєстровано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі, подану представником позивача - адвокатом Шаталовим А.Ф.
Від відповідача до суду 13.03.2025 надійшли заперечення, у яких відповідач не погоджується з розміром заявлених до відшкодування сум витрат на правничу допомогу, вказує на штучне завищення як кількості складових виконаної адвокатом роботи, так і вартості таких робіт. Просить відмовити у задоволенні заяви позивача.
Ухвалою суду від 05.03.2025 вирішено розглядати заяву про відшкодування судових витрат у судовому засіданні, яке призначено на 14.03.2025 року.
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд розглядає заяву без участі осіб, які не з`явились у судове засідання, за умови їх належного повідомлення.
Дослідивши надані сторонами заяви та письмові матеріали, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Аналогічна норма міститься у статті 252 КАС України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
До заяви про відшкодування витрат на підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу додано:
- договір про надання правової допомоги та юридичне обслуговування №05-01-24 від 05.01.2024;
- специфікацію (замовлення) від 20.06.2024 до договору про надання правової допомоги та юридичне обслуговування №05-01-24 від 05.01.2024;
- акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 28.02.2025;
- довідку-рахунок №3 від 28.02.2025.
Вирішуючи питання про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат, пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція випливає зі змісту статей 134, 139 КАС України, є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.
Згідно пунктів 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
У наданому Акті №3 від 28.02.2025 зазначено наступні складові наданої правничої допомоги:
- Дослідження судової практики у подібних правовідносинах, підбір нормативної бази 8000 грн.,
- Вироблення позиції та стратегії, узгодження з клієнтом 4000 грн.,
- Підготовка додатків до позову, виготовлення копій документів та їх посвідчення 5000 грн.,
- Підготовка відповіді на відзив 2000 грн.,
- Підготовка інших процесуальних документів 2000 грн.,
- Ознайомлення з процесуальними документами, наданими стороною (відповідачем), аналіз їх змісту, вжиття заходів реагування 5000 грн.
- Участь у судових засіданнях 6000 грн.
Згідно пункту 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналогічна позиція викладене в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду по справі 826/856/18.
Надаючи оцінку наданому адвокатом Акту №3 від 28.02.2025, суд приходить до висновку про невідповідність зазначених у ньому окремих послуг та їх вартості принципам обґрунтованості та співмірності.
Так, на переконання суду, ознайомлення з матеріалами перевірки та оспорюваними ППР, дослідження судової практики, вироблення позиції, підбір нормативної бази, узгодження позиції з клієнтом, підготовка додатків до позову, виготовлення копій документів та їх посвідчення охоплюється поняттям "написання позовної заяви", а відтак виокремлення таких складових правничої допомоги у окремі послуги із зазначенням їх вартості є безпідставним та свідчить про штучне завищення витрат на правову допомогу.
Суд також наголошує, що предмет спору не характеризується особливою складністю та не потребує надмірних зусиль з боку позивача для вироблення правової позиції, оскільки аналогічні спори досить часто перебувають на розгляді адміністративних судів та існує стала судова практика з вирішення подібних спорів.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 р. у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
Суд також враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 134, 139, 241, 252 КАС України, суд, -
Заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО