Справа № 732/378/25
Суддя: Бойко А. О.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 732/378/25
провадження № 2-а/732/3/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

14 березня 2025 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., перевіривши адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И ЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив поновити йому пропущений процесуальний строк на оскарження постанови б/н від 16 грудня 2024 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, визнати протиправною та скасувати вказану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

12.03.2025 через підсистему «Електронний суд» позивач подав письмове клопотання у якому, посилаючись на п.п. «г» п.2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», просив відстрочити йому сплату судового збору за подання цього адміністративного позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161,172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Частиною 2 статті 286 КАС України, визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова була винесена 16.12.2024, проте із позовною заявою позивач звернувся до суду лише 11.03.2025, тобто після сплину десятиденного строку, що свідчить про надмірне зволікання позивача із зверненням за захистом своїх порушених прав.

В обґрунтування заяви про поновлення строку подачі позову позивач зазначив, що під час винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП він був позбавлений можливості висловити свою позицію з приводу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також йому було не надано всіх матеріалів справи.

Разом з тим, про розгляд справи позивач був обізнаний та отримав оскаржувану постанову у день її винесення, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.12.2024 та у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно із частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13.02.2024 у справі № 140/9165/23 звернув увагу на те, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).

У випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.

Суддя також звертає увагу на те, що небажання позивача вчасно реалізувати процесуальні права та недоведення факту того, що можливість подання ним позовної заяви у визначені законом строки не залежала від його волевиявлення або було зумовлено вагомими та непереборними обставинами, свідчить про втрату можливості захисту порушених, на думку позивача, прав у судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що позивач не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення його до суду, які б завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, та не довів причинно-наслідкового зв`язку неможливості звернутись до суду в установлений судом строк, а тому наведені позивачем обставини суд визнає недостатніми для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, приходжу до висновку, що позивачу необхідно, за наявності, вказати інші підстави для поновлення строку із поданням відповідних доказів. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Вирішуючи клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається за правилами адміністративного судочинства, застосуванню підлягають приписи КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 сформована правова позиція щодо необхідності сплати судового збору у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої чинне законодавство (Закон України «Про судовий збір») містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином, позивачем за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 18 березня 2020 року (справа № 543/775/17) висловила позицію щодо необхідності сплати судового збору при подачі адміністративного позову з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Розмір судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, відповідно, становить 605,60 грн.

ОСОБА_1 платіжного документу про сплату судового збору до позовної заяви недодав, натомість після подачі адміністративного позову, а саме 12.03.2025 подав клопотання про відстрочку сплати судового збору, яку мотивує тим, що віє є внутрішньо переміщеною особою, наразі не працює та не має доходу.

Відповідно до ч.1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, держава визначилась із засобом, який може використовуватись для доступу до суду шляхом подачі позову без оплати його судовим збором.

Зокрема, підставою для відстрочки від сплати судового збору може бути майновий стан позивача (незалежно від характеру спору), належність позивача до соціальної групи зазначеної в п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Визначальним чинником, який дає підстави для застосування ст.8 Закону України «Про судовий збір» законодавець пов`язав із поняттям «майнового стану сторони», яке в такій редакції є оціночним в кожній окремій справі та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку, рахунків в банківських установах, тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Крім того, передбачена законом можливість звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті є правом суду, а не його обов`язком, і застосовується як правило у виключних випадках.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини та надані на їх підтвердження докази, приходжу до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження свого незадовільного майнового стану, який позбавляє його можливості сплатити

судовий збір за цю позовну заяву у належний строк та у вказаному розмірі.

За таких обставин, не вбачаю законних підстав для відстрочки сплати судового збору і вважаю, що в даному випадку сплата судового збору не ускладнює позивачу доступ до правосуддя таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та переслідує законну мету.

Вважаю, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами позивача стосовно можливості звернення до суду за умови виконання ним вимог закону щодо оплати заяви судовим збором в цій справі дотримано.

Таким чином, в задоволенні клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору слід відмовити.

Крім того, до позовної заяви в якості доказу долучені копії документів неналежної якості, а саме: копія протоколу та копія постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16.12.2024, з яких не можливо встановити зміст документів.

За таких обставин, вважаю за необхідне залишити адміністративний позов без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення з доказами поважності причин його пропуску, сплати судового збору у розмірі 605,60 грн, подання копії протоколу та копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16.12.2024 у належній якості (або оригіналі).

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статтями 123, 160, 169, 294 КАС України, статтями 3, 4, 8 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання адміністративного позову відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору до ухвалення рішення відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, залишити без руху та надати строк десять днів, з дня отримання позивачем ухвали, для усунення недоліків, а саме: подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення з доказами поважності причин його пропуску; сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та надання документу про таку оплату; подання копії протоколу та копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16.12.2024 належної якості (або в оригіналі).

У разі невиконання вимоги суду у вказаний строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині розміру судових витрат в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Бойко