Справа № 583/901/25
Суддя: Савєльєва А. І.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/901/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючої судді Савєльєвої, розглянувши в м. Охтирка в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Тітаренка Руслана Івановича, представника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

I. Стислий виклад позицій сторін

1. Короткий зміст позовної заяви

28.02.2025 представник позивача Картуз А.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Позовна заява мотивована наступним чином.

22.02.2025 стрільцем гранатометником першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 433/2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи призначено 25.02.2025 на 11 год. 30 хв., однак при складанні протоколу не було з`ясовано чи допустив порушення ОСОБА_2 . З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не потребував уточнення даних та проходження ВЛК.

25 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно ОСОБА_2 винесено постанову № 433/2025 від 25.02.2025 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 25.02.2025 уповноваженою особою начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_2 встановлено, що за неявку за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на визначену дату 18.01.2025 року на 09:00 згідно сформованою повісткою № 1755638 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, яка надіслана через віддлення Укрпошти, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, в зв`язку з тим, що він неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для залишення всіх необхідних даних. ОСОБА_4 15.01.2025 було подано скаргу до 12 регіональної ВЛК ( АДРЕСА_1 ) у зв`язку з тим, що вважає що ні ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , ні ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 не врахували системність його захворювань, що має значення на винесення об`єктивного рішення щодо ступеню його придатності до служби в лавах Збройних Сил України. Згідно з відповіддю 12 регіональної ВЛК від 27.01.2025 № 1189/480 рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 залишено без змін. 29.01.2025 ним подано скаргу до центральної ВЛК на рішення 12 регіональної ВЛК, станом на 26.02.2025 відповідь не надходило. 25.02.2025 за № 009 до ІНФОРМАЦІЯ_2 спрямовано адвокатський запит з приводу його відвідування (перебування) у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 28.02.2025 відповідь не отримано. На 10 березня 2025 року на 15:00 год. йому призначено-оцінювання повсякденного функціонування особи. Щодо надсилання повістки через відділення Укрпошти жодного повідомлення, будь-якими засобами, за місцем його реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не надходило.

Крім того, безпосередньо перед самим розглядом справи стосовно ОСОБА_2 , який на той час перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 не перевірив належним чином обґрунтованість складання протоколу та не з`ясував обставин справи, тобто не було дотримано встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 не погоджується із вказаною постановою, вважає себе не винним, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку неповним з`ясуванням обставин.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву.

06.03.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 надав відзив на позовну заяву пояснивши що Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 « Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються нва військову службу. Отже позивач зобов`язаний прибувати за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 оскільки перебуває на обліку військовозобов`язаних громадян України. Зазначає що при розгляді ІНФОРМАЦІЯ_6 справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача повно та всебічно встановлено обставини справи, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права які регулюють подібні правовідносини. Справа розглянута уповноваженою на те посадовою особою в межах його компетенції з дотриманням процедури передбаченої чинним законодавством України, постанова є обґрунтованою, адміністративне стягнення відповідає матеріалам справи про адміністративне правопорушення, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог стосовно скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.02.2025 № 433/2025. Просить суд залишити постанову про накладення адміністративного стягнення без змін, а позовну заяву ОСОБА_2 без задоволення.

10.03.2025 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Картуз А.О. надав відповідь на відзив в якій зазначив, що постанова від 25 лютого 2025 року № 433/2025 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини

18.01.2025 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_2 виписано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 годину 18.01.2025 (а.с.18).

Згідно довідки № 3168 військово-лікарської комісії, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 06.04.2024 № 2409 солдат запасу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі статті 75 б, 23 в, 64 в графи ІІ Розкладу хвороб графи Таблиці додаткових вимог «Б» придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.19).

Відповідно довідки № 8/2502 військово-лікарської комісії, виданої ІНФОРМАЦІЯ_8 , солдат запасу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 . 29 листопада 2024 року проведено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 . На підставі статті 75Б, 64В, 23В графи ІІ Розкладу хвороб - придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.20).

15 січня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до 12 регіональної військово-лікарської комісії зі скаргою на довідку № 8/2502 військово-лікарської комісії від 02 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_11 . В якій не погоджується з довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 № 8/2502, оскільки стан його здоров`я не дозволяє виконувати передбачені статутами, посадовими інструкціями службові обов`язки у Збройних Силах України (а.с.21-24).

27 січня 2025 року за № 1189/480 12 регіональна військово-лікарська комісія надала адвокату Антону Картузу який діє в інтересах ОСОБА_7 , відповідь на скаргу, в якій зазначила на момент проведення медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_2 постанову ВЛК про ступінь придатності до військової служби винесено обгрутновано, для скасування постанови ВЛК і проведення на теперішній час повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби - підстав не має (а.с.25-26).

30 січня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Зборойних Сил України зі скаргою на рішення 12 реогіональної військово-лікарської комісії від 27.01.2025 № 1189/480. В якій зазначив, не погоджується з рішення 12 Регіональної військово-лікарської комісії від 27.01.2025 № 1189/480, оскільки не було враховано системність його хвороб. Просить скасувати довідку № 8/2502 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 від 02 грудня 2024року № 4/2/526 та призначити і провести повторно військово-лікарську комісію з урахуванням його стану здоров`я та наявних документів (а.с.27-30).

Адвокатом Картузом А.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , зроблено до ІНФОРМАЦІЯ_2 адвокатський запит стосовно: ведення у ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідувачів; щодо відвідування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в разі відвідування надати завірені належним чином сторінки з Книги обліку відвідувачів (а.с. 31).

До ІНФОРМАЦІЯ_2 рекомендованим повідомленням Укрпошти від 07.01.2025, повернулася повістка № 1755638 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_2 , з повідомленням про належність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , на 18.01.2025 о 09:00 годині для уточнення даних. Причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». В повістці відсутній підпис ОСОБА_2 про отримання (а.с.17-18).

Згідно з протоколом № 433/2025 про адміністративне правопорушення від 22.02.2025, складеного стрільцем-помічником гранатометника першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 , 22.02.2025 о 14:00 годині встановлено факт неявки громадянина ОСОБА_2 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на визначену дату 18.01.2025 на 09:00 год. згідно з формованої повістки № 1755638 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою: зареєстрованого місця проживання останнього для звірки даних, без поважних причин у зв`язку мобілізацією, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період. Громадянин ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_2 , зазначених в протоколі, вбачається, що він не зміг з`явитися по повістці, оскільки фактично не отримував її, сповіщення з «Укрпошти» не приходило (у тому числі не було в зазстосунку), на руки не отримував (а.с. 13-15).

Постановою № 433/2025 від 25 лютого 2025 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с.11-12).

Відповідно до наявних у протоколі та постанові відміток, копії цих документів ОСОБА_2 отримав 25.02.2025 року.

10 березня 2025 року о 15:00 год ОСОБА_2 призначено оцінювання повсякденного функціонування особи (а.с.33).

Згідно Книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 за 2024 рік, 2025 рік ОСОБА_2 відвідував ІНФОРМАЦІЯ_13 29.04.2024, 26.04.2024, 01.11.2024, 27.11.2024, 14.12.2024, 16.12.2024, 24.12.2024, 06.01.2025 ( а.с.77-78, 81-88).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, станом на дату вчинення правопорушення 25.02.2025 року діяв особливий період.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 означеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частинами п`ятою та шостою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, 1) організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; 2) здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; 3) виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; 4) організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом другим пункту першого Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 3 цього Додатку 2 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_14 18.01.2025 року о 09 годині за повісткою № 1755638 від 18.01.2025.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка від № 1755638 на ім`я ОСОБА_2 не містить підпису останнього про її отримання. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово відвідував ІНФОРМАЦІЯ_15 , останній раз 06.01.2025, що підтверджує можливість вручення ОСОБА_2 відповідної повістки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_15 та не складання відповідного протоколу. Також, акт про відмову в отриманні повістки працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 не складався.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено в установленому порядку наявності в діях позивача обов`язку явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 годину 18 січня 2025 року, а відтак, і складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Суд також зазначає одночасно з притягненням до відповідальності на місці може перевірятися наявність підстав для відстрочки військовозобов`язаного його відношення до військового обов`язку. Якщо підстав для відстрочки немає працівники ТЦК та СП можуть надати повістку на оновлення на проходження військо-лікарської комісії. Якщо особа не порушувала правила військового обліку перебувала на такому обліку та має військово-обліковий документ належної форми підстав для затримання та притягнення до відповідальності немає.

Крім того, відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за персональною повісткою. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач не покладається на докази, які б доводили вручення ОСОБА_2 персональної повістки та виникнення в нього обов`язку з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Крім того, за приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протоколу про адміністративне правопорушення, копія протоколу вручається даній особі.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже, робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2025 стрільцем-помічником гранатометника першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 , стосовно позивача ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 433/2025 від 22.05.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не було з`ясовано чи допустив порушення ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не потребував ні уточнення даних, ні проходження ВЛК.

25 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 винесено постанову № 433/2025 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, безпосередньо перед самим розглядом справи стосовно ОСОБА_2 , який перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 також не перевірив належним чином обґрунтованість складання протоколу та не з`ясував обставин справи.

Вказана обставина викликає у суду обґрунтовані сумніви про те, що ОСОБА_2 було вчинене адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП. Таким чином, відповідачем не було дотримано встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при її винесені.

VІ. Розподіл судових витрат

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., що підтверджено квитанцією №19 (а.с.40), який підлягає стягненню підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 65 Конституції України, статтями , 210-1, 235, 245, 247, 251, 255, 256, 280 КУпАП, статтею 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтями 4, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про оборону України», статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статтями 2, 9, 77, 90, 99, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - задовольнити.

Скасувати Постанову № 433/2025 від 25 лютого 2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_6 , якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 ( сімнадцять тисяч) гривень за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп. на користь ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня складання постанови до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційнускаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савєльєва