Справа № 420/6078/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6078/25
УХВАЛА
13 березня 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивачка просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті їй - ОСОБА_1 , за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй - ОСОБА_1 , за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 04.03.2025 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.
Залишаючи позов без руху, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160 та 161 КАС України, та роз`яснив, що недоліки підлягають усуненню шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням інших причин поважності його пропуску.
На виконання ухвали суду представниця позивачки подала заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якої зазначила, що на момент звільнення позивачки з військової служби та виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.
Просить врахувати позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 20.11.2023 по справі №160/5468/23, від 28.09.2023 по справі №140/2168/23, згідно якої до 19.07.2023 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду. Оскільки на час звільнення діяла попередня редакція КЗпП України право позивачки на звернення до суду не може бути обмежене строком.
Також представниця позивачки вказує, що у постанові від 04.04.2023 по справі №640/8348/21 Верховний Суд зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Розглянувши подану заяву, суд дійшов наступного висновку.
В заяві про поновлення пропущеного строку представниця позивачки посилається на тотожні підстави, що зазначені в попередній заяві (поданій разом з позовом) та вже розглянуті судом в ухвалі від 04.03.2025 року про залишення позову без руху, а саме - висновки Верховного Суду, що право позивача на звернення до суду не може бути обмежене строком, оскільки на час звільнення діяла попередня редакція КЗпП України.
Проте вподальшому 29.01.2025 року Верховним Судом розглянуто касаційну скаргу у справі №500/6880/23 за позовом про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року.
У постанові від 29.01.2025 у справі №500/6880/23 Верховний Суд розглядав касаційну скаргу, у якій автор скарги зазначав, що на момент звільнення позивача зі служби, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.
Верховний Суд зазначив, що на момент звернення позивача до суду а саме 25.10.2023 року з позовом про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року, в Україні не діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що вказує на правомірність застосування до спірних правовідносин строків, встановлених статтею 233 КЗпП України.
Суд під час розгляду цієї справи на підставі ч.5 ст.242 КАС України враховує останню позицію Верховного Суду, сформовану у постанові від 29.01.2025 у справі №500/6880/23 щодо розгляду спорів у подібних правовідносинах (перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки) та вважає, що застосуванню підлягає стаття 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19.07.2022 року, адже саме вона є чинною на момент звернення позивачки до суду із цим позовом (27.02.2025 року).
Таким чином, суд дійшов висновку про неповажність заявлених причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Жодних інших підстав, а саме об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, які не залежали від волевиявлення позивачки та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строк - позивачкою у заяві не заявлено.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з ч.5,6,8 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом
При таких обставинах в силу п.9 ч.4 ст.169 КАС України позов підлягає поверненню.
Керуючись ст.169 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу без розгляду.
Роз`яснити позивачу що повернення позовної заяви не позбавляє її права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом
Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва