Справа № 346/4546/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 346/4546/24 пров. № А/857/32296/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Березюка Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2024 року (головуючий суддя: Беркещук Б.Б., місце ухвалення смт. Коломия) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 , 21.08.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 2806270 від 11.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до ОСОБА_1 застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовує позов тим, що складена відносно нього постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки поліцейський зупинив транспортний засіб, яким він, позивач, керував за відсутності будь-якої підстави, яка передбачена ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Жодних доказів наявності такої підстави він позивачу не надав. Зазначає, що не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2024 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відео із нагрудної камери поліцейського на якому чітко вбачається, що поліцейський неодноразово пропонував позивачу пред`явити посвідчення водія для ознайомлення, однак позивач цієї вимоги не виконав.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у цій адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.08.2024 серія ЕНА №2806270, винесена всупереч вимог ст. ст. 251, 256 КУпАП, оскільки не зазначено, п.п. п. 2.1ПДР, який порушив позивач.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.08.2024 в ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейський СРПП відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Гринюк В.В., виявив автомобіль «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_1 , на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим допустив порушення п. 2.1 «а» ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).

З наведеними вище положеннями Закону України «Про дорожній рух», кореспондується п.п. «а» п. 2.1.Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), згідно якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 № 580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 Закону № 580-VIII).

З системного аналізу вищенаведених норм права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право працівників органів Національної поліції перевіряти посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, кореспондується із обов`язком водія мати при собі такі документи та на вимогу працівника поліції пред`явити його.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Таким чином, закон пов`язує відповідальність, яка передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, за не пред`явлення для перевірки, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано диск з відеозаписами, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належними доказами по цій справі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що судом першої інстанції при розгляді справи взагалі не досліджено диск з відеозаписами, що свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно відеозапису, підставою для зупинки транспортного засобу, під керуванням позивача, було порушення проїзду ОСОБА_1 дорожнього знаку 2.2 ПДР України та керування транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що порушення проїзду ОСОБА_1 дорожнього знаку 2.2 ПДР України та керування транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки не є предметом цієї справи, а тому суд апеляційної інстанції не досліджує вказаних обставин, так як спірним у спірних правовідносинах є правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1.Правила дорожнього руху

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що про причини зупинки позивачу було повідомлено працівником поліції, що чітко видно з відеозапису.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивача, що зупинка транспортного засобу під його керуванням була безпідставною.

Оглядаючи відеозапис, судом апеляційної інстанції встановлено, що працівники поліції неодноразово пропонували позивачу пред`явити посвідчення водія, однак позивач зазначив, що посвідчення водія у вигляді пластикової картки у нього відсутнє, натомість посвідчення є у нього в застосунку «Дія».

Разом з тим, позивач не пред`явив посвідчення водія із допомогою застосунку «Дія».

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивачем при розгляді справи, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не додано доказів, які б підтверджували, що на момент розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, у позивача було наявне посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а тому відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову в частині накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції, скасовуючи оскаржувану постанову, покликався на те, що поліцейським не дотримано процедури розгляду адміністративної справи, зокрема, позивачу не надано можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Однак, суд апеляційної інстанції вважає помилковими такі покликання суду першої інстанції, оскільки позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, взагалі не заявляв клопотання про необхідність скористатися правом на отримання правої допомоги.

Також, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновки суду першої інстанції, що не зазначення в оскаржуваній постанові конкретного підпункту пункту п. 2.1 ПДР, який порушено позивачем, є підставою для її скасування. Оскільки, згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР, тобто зі змісту постанови є наявна можливість встановити, що позивача притягнуто саме за відсутність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Щодо твердження суду першої інстанції, що оскаржувана постанова прийнята всупереч ст. 256 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки ця стаття визначає вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Натомість, у спірних правовідносинах, відповідно до ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу постанови серії ЕНА № 2806270 від 11.08.2024, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правові підстави для скасування оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2806270 від 11.08.2024 відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 268, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2024 року у справі № 346/4546/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 14.03.25