Справа № 400/343/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 березня 2025 р. № 400/343/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за рішенням суду у справі №400/343/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 року у справі №400/343/23 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02 лютого 2015 року по 29 грудня 2017 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02 лютого 2015 року по 29 грудня 2017 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 02.02.2015 по 29.12.2017 - січень 2008 року; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної додаткової, як учаснику бойових дій, відпустки за 2015, 2016, 2017 роки; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на день звільнення з військової служби - 29 грудня 2017 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили з 02.07.2024 року.

02.07.2024 року на виконання резолютивної частини рішення від 30.05.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи у справі №400/343/23.

05.03.2025 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява у порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій ОСОБА_1 просить суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 року у справі №400/343/23, а саме зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати у п`ятнадцятиденний строк звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 року у справі №400/343/23.

Заява обґрунтована тим, що постановами державних виконавців Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) відкрито 03 вересня 2024 року виконавчі провадження №75940152 та №75940285. Разом з тим, рішення Миколаївського ОАС від 30 травня 2024 року залишається невиконаним ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку. З урахуванням викладеного, заявник звернувся до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання позивача, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 823/175/17, від 23.06.2020 року у справі № 802/357/17-а.

Приписи статті 382 КАС України не передбачають умови, при настанні яких має бути застосована вказана процесуальна форма судового контролю. А отже, суд має оцінювати та враховувати обставин у кожній конкретній справі окремо.

Як зазначено судом раніше, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 року у справі №400/343/23 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02 лютого 2015 року по 29 грудня 2017 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02 лютого 2015 року по 29 грудня 2017 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 02.02.2015 по 29.12.2017 - січень 2008 року; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної додаткової, як учаснику бойових дій, відпустки за 2015, 2016, 2017 роки; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на день звільнення з військової служби - 29 грудня 2017 року.

Суд зауважує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення.

До того ж, доказів того, що процедуру примусового виконання рішення суду завершено без його фактичного виконання, позивачем не надано.

Відтак, звернення із заявою в порядку ст. 382 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 241, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

3. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А.В. Величко