Справа № 480/6200/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 р. Справа № 480/6200/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2024, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/6200/24

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України в/ч НОМЕР_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України в/ч НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними не нарахування та не виплату йому НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України додаткової винагороди в розмірі 70 000 грн, передбаченою постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період проходження ним служби у НОМЕР_4 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України пропорційно в розрахунку на місяць за період 01 серпня 2022 року по 14 травня 2024 року; утримання військового збору у розмірі 1,5 % від грошового забезпечення за період з 24.02.2024 по 14.05.2024 під час проходження військової служби в НОМЕР_4 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 ; не нарахування та не виплату позивачу прикордонним загоном Державної прикордонної служби України грошової компенсації за неотримане речове майно за весь період військової служби в лавах Державної прикордонної служби України;

- зобов`язати НОМЕР_5 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.08.2022 по 14.05.2024 в розрахунку до 70 000 грн на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період; нарахувати та виплатити 27225,26 грн за необґрунтовано утриману суму сплаченого військового збору з грошового забезпечення за період з 24.02.2024 по 14.05.2024 військової служби в НОМЕР_4 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України; надати додаток у відповідності постанові КМУ № 178 від 16.03.2016, в якому зазнати перелік отриманих речей і ціну кожної окремої неотриманої одиниці виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на перше січня поточного року за всі роки в порядку хронології проходження військової служби позивачем та надати журнали (картки) про отримання речового майна з особистим підписом позивача за період з 1999 року по 14 травня 2024 року; нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за неотримане речове майно за весь період військової служби в лавах Державної прикордонної служби України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови визнання протиправними не нарахування та не виплату ОСОБА_1 НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України в/ч НОМЕР_2 додаткової винагороди в розмірі 70 000 грн. за період 01.08.2022 року по 14.05.2024 року, та ухвалити нове судове рішення, яким визнати протиправними не нарахування та не виплату ОСОБА_1 НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України в/ч НОМЕР_2 додаткової винагороди в розмірі 70 000 грн. за період 01.08.2022 року по 14.05.2024 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.08.2022 по 14.05.2024 в розрахунку до 70 000 грн на місяць.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки відповідачем не надано більшості документів, які витребовував суд. Крім того, суд першої інстанції надав неправильну оцінку документам, які є в матеріалах справи. Вказав, що він надав накази, які підтверджують, що позивач здійснював бойове чергування на військових опорних пунктах, спостережних пунктах між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора першого ешелону оборони безпосередньо приймаючи участь у знешкодженні диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань країни агресора в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником та території Середино-Будської територіальної громади на позиціях які фактично находилися в першому ешелоні оборони під постійними обстрілами та позивач надавав відсіч групам ДРГ сил противника, що є ключовим при визначенні додаткової грошової винагороди та відповідає критеріям (обставинам) нарахування додаткової винагороди у розмірі 70000 тисяч гривень пропорційно часу виконання таких завдань. Посилався на ч. 3 розділу 9 п. 332 "Внутрішнього Статуту Збройних сил України" та п. 3 Постанови КМУ №726 від 01.09.2023. Вказав, що Наказами Мінреінтеграції №30,56,14,309 районами активних бойових дій визнані, зокрема, Середино-Будська територіальні громада де позивач цілодобово проходив військову службу від 17.05.2022 року і до теперішнього часу дата припинення можливості бойових дій на території Середино-Будської територіальної громади не встановлена. Враховуюче вищеперераховане вважав, що суд першої інстанції не встановив обставини участі позивача у військових діях, або несення служби в обставинах прирівняних до бойових дій, виконанні бойових завдань безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити в силі та без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу за контрактом в НОМЕР_4 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України у військовому званні майстер-сержант на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії заступника начальника третього відділення інспекторів прикордонної служби сімнадцятої застави четвертої комендатури відповідно до 14.05.2024.

14.05.2024 позивач був звільнений з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 501-ОС від 12.05.2024 за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні): один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу та мають дитину (дітей) до 18 років) п. 3 частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Учасниками справи не заперечується та обставина, що позивач 1 календарний день в вересні 2022 року, 24 календарні дні у жовтні 2022, 31 календарний день у листопаді 2022 приймав безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тому йому виплачено винагороду в розмірі 70000 грн пропорційно до кількості днів, в які він брав участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, а саме: у жовтні за вересень 2022 року на підставі наказу № 656ОС від 30.09.2022, позивачу було виплачено 2333, 33 гривні за "1" календарний день, у листопаді 2022 за жовтень 2022 року на підставі наказу № 780ОС від 07.11.2022 - 54193,55 гривень за "24" календарні дні, у січні 2023 за грудень 2022 року на підставі наказу № 9ОС від 05.01.2023 - 70000 гривень за "31" календарний день, що підтверджується розрахунковими листами, які містяться в матеріалах справи.

Після звільнення у позивача виникли спірні питання з керівництвом в/ч НОМЕР_2 , а саме: щодо необґрунтованої невиплати додаткового грошового забезпечення за період з вересня 2022 по 14 травня 2024 року, виплату компенсації за неотримане речове майно за весь період проходження військової служби в лавах Державної прикордонної служби України та необґрунтованого утримання з позивача 1,5% військового збору з кожного виду грошового забезпечення від військової частини в/ч НОМЕР_2 з моменту 24.02.2022.

На своє звернення позивач отримав письмову відповідь, де відповідач надав розрахункові листи за оскаржуваний період вересень 2022 року по 14 травня 2024 року з зазначенням грошового місячного забезпечення та довідку № 16 про вартість речового майна, що належить до видачі, іншу запитувану інформацію відповідач не надав.

Вважаючи, що такі дії відповідача є протиправними, оскільки порушують права та соціальні гарантії позивача, останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 01.08.2022 по 14.05.2024 суду не надано. Крім того, у періоді з квітня 2022 року до 09 липня 2023 року була відсутня пільга з оподаткування військового збору для військовослужбовців, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації поза межами Донецької та Луганської областей. Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за неотримане речове майно за весь період військової служби в лавах Державної прикордонної служби України, суд зазначив, що матеріалами справи, а саме розрахунковим листом за липень 2024 року підтверджено, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено компенсацію за неотримане речове майно в сумі 129783,94 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 та № 254/2023 від 01.05.2023, строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022 до Постанови № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, згідно з якими цю постанову доповнено пунктом 21 такого змісту:

«21. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Пунктом 2 Постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, за змістом указаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у військовослужбовців Державної прикордонної служби України виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень щомісячно, а у тих військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів виникло право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Водночас право визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, закріплено за керівниками відповідних міністерств і державних органів.

Так, з метою врегулювання порядку і умов виплати згаданої додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної прикордонної служби 30.07.2022 прийнято Наказ № 392-АГ «Про реалізацію вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168».

Відповідно до пункту 1 вказаного наказу військовослужбовцям, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення, на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Також цим пунктом передбачено, що додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

За змістом пункту 2 Наказу № 392-АГ від 30.07.2022 вказаними заходами визначається виконання військовослужбовцем у відповідні дні:

- бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;

- бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;

- бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

- польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

Пунктом 4 вказаного наказу передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у вказаних бойових діях або заходах здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

- бойового наказу (бойового розпорядження);

- журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згодом, з метою врегулювання порядку і умов виплати згаданої додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної прикордонної служби 09.12.2022 прийнято Наказ № 628-АГ, за умовами пункту 1 якого військовослужбовцям, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення, органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Абзацом другим цього пункту передбачено, що додаткова винагорода збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Водночас пунктом 2 згаданого наказу передбачено, що до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

- бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

- бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

- бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

- польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

Відповідно до пункту 3 Наказу № 628-АГ від 09.12.2022 документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Отже системний аналіз указаних норм дає підстави дійти висновку, що у період дії воєнного стану військовослужбовці Держприкордонслужби мають право на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яка містить загальні умови отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, а саме: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Втім таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Право визначати конкретні бойові дії та конкретні заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, здійснення яких зумовлює виникнення права на отримання збільшеної додаткової винагороди, так само, як і право визначати порядок отримання цієї винагороди, надано керівникам міністерств та державних органів, у структурах яких проходить службу військовослужбовець.

При цьому для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 гривень розмірі, їхня безпосередня участь у бойових діях та заходах повинна бути підтвердженою документально, про що свідчить зміст наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ.

Документальне підтвердження такої участі здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у наступних документах: 1) бойовому наказі (бойовому розпорядженні); 2) журналі бойових дій (службово-бойових дій, вахтовому, навігаційно-вахтовому, навігаційному журналі), журналі ведення оперативної обстановки, бойовому донесенні (підсумковому, терміновому, позатерміновому) або постовій відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорті (донесенні) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

При цьому суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 сформував висновок щодо питання застосування наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168.

У постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації, та підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України. З огляду на що констатував недотримання Адміністрацією Держприкордонслужби вимог законодавства при прийнятті зазначених наказів.

Водночас Верховний Суд зауважив, що у спірний період (який є аналогічним періоду, який є предметом розгляду у цій справі) виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови Кабінету Міністрів України № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.

Також Верховний Суд указав, що ці накази Адміністрації Держприкордонслужби фактично виконувалися протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період, органами Держприкордонслужби, зокрема, в частині визначення переліку бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.

Виходячи з цього Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 дійшов висновку, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168, у спірний період.

Як убачається з матеріалів справи, у жовтні за вересень 2022 року на підставі наказу № 656ОС від 30.09.2022 позивачу виплачена збільшена до 100000 грн додаткова винагорода в сумі 2333, 33 гривні за "1" календарний день, у листопаді 2022 за жовтень 2022 року на підставі наказу № 780ОС від 07.11.2022 - 54193,55 гривень за "24" календарні дні, у січні 2023 за грудень 2022 року на підставі наказу № 9ОС від 05.01.2023 - 70000 гривень за "31" календарний день.

В свою чергу відповідач стверджує, що в інші періоди проходження служби позивач безпосередньої участі у заходах, передбачених пунктом 2 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392-АГ від 30.07.2022 та №628-АГ , не приймав, у зв`язку з чим збільшена додаткова винагорода йому не нараховувалась.

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на встановлений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті, щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Будь-яких доказів участі у бойових (спеціальних) завданнях із переліку, встановленого пунктами 2 наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392-АГ від 30.07.2022 та № 628-АГ від 09.12.2022, у спірному періоді ОСОБА_1 суду не надав, про виконання таких завдань не повідомив.

Як зазначає позивач у позовній заяві, згідно наказів: № 442-ОС від 05.08.2022 за вересень 2022 року 31 добу, № 574-ОС від 08.09.2022 та наказ № 669-ОС від 04.10.2022 за жовтень 2022 року 30 діб, № 782-ОС від 01.11.2022 за листопад 2022 року 31 доба, № 903-ОС від 01.12.2022 за грудень 2022 року 30 діб, № 8-ОС від 05.01.2022 за січень 2023 року 31 доба, № 114-ОС від 04.02.2023 за лютий 2023 року 31 добу, № 195-ОС від 03.03.2023 за березень 2023 року 28 діб, № 310-ОС від 01.04.2023 за квітень 2023 року 31 доба, № 388-ОС від 02.05.2023 за травень 2023 року 30 діб, № 457-ОС від 05.06.2023 за червень 2023 року 31 добу, № 556-ОС від 03.07.2023 за липень 2023 року 30 діб, № 663-ОС від 03.08.2023 за серпень 2023 року 31 доба, № 770-ОС від 05.09.2023 за вересень 2023 року 31 доба, № 865-ОС від 06.10.2023 за жовтень 2023 року 30 діб, № 964-ОС від 06.11.2023 за листопад 203 року 31 доба, № 1072-ОС від 07.12.2023, за грудень 2023 року 30 діб, № 41-ОС від 10.01.2024 за січень 2024 року 31 доба, за лютий 2024 року 31 добу номер наказу відсутній, № 259-ОС від 11.03.2024 за березень 2024 року 29 діб, № 367-ОС від 07.04.2024 за квітень 2024 року 31 добу, № 490-ОС від 08.05.2024 за травень 14 діб, здійснював бойове чергування на військових опорних пунктах, спостережних пунктах між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора першого ешелону оборони безпосередньо приймаючи участь у знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) країни агресора в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником та території Середино-Будської територіальної громади на позиціях (військових опорних пунктах, спостережних пунктах, прикордонних нарядах, фактично позиції знаходилися в першому ешелоні оборони та знаходячись під постійними обстрілами позивач давав відсіч групам ДРГ сил противника, що є ключовим при визначенні додаткової грошової винагороди та відповідає критеріям (обставинам) нарахування додаткової винагороди у розмірі 70000 тисяч гривень пропорційно часу виконання таких завдань у відповідності до першого, другого та третього абзаців п.3 наказу № 726 МВС та ПКМУ № 168.

На виконання ухвали Сумського окружного адміністративного суду про витребування доказів відповідачем надано копії частини наказів та пояснення, що вказані накази стосуються оплати за бойові чергування, яка здійснюється в окремому порядку та за які виплачується винагорода у розмірі 20% від посадового окладу. Вказав, що позивач безпосередньої участі у заходах, передбачених пунктом 2 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392-АГ від 30.07.2022 та № 628-АГ від 09.12.2022, не приймав, а отже відповідні документи не оформлювались.

Як вбачається з розрахункових листів, позивачу виплачувалась винагорода за бойові чергування у розмірі 20 % від посадового окладу, оскільки у спірні періоди позива ніс бойові чергування в прикордонних нарядах.

Відповідно до п.1 гл. 3 розд. IV наказу МВС України від 25.06.2018 року №558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі по тексту Інструкція №558) військовослужбовцям, які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, передбачених Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1391/27836; екіпажів літаків, вертольотів, кораблів, катерів, що виконують завдання з охорони державного кордону територіального моря та виключної (морської) економічної зони України, за час бойового чергування (бойової служби) виплачується винагорода в розмірі до 20 відсотків посадового окладу, обчисленого в установленому порядку за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704 на місяць.

Згідно з п.1 гл. 3 розд. IV Інструкції №558 винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідного начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Підставою для видання наказу є рапорти відповідних начальників (командирів) підрозділів, у яких зазначаються посада, прізвище та ініціали військовослужбовців, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби), кількість чергувань (вилітів) та загальний відсоток для встановлення розміру винагороди.

Доводи позивача про те, що виконання бойових чергувань є несенням служби в обставинах прирівняних до бойових дій та відповідає критеріям (обставинам) нарахування додаткової винагороди у розмірі 70000 тисяч гривень пропорційно часу виконання таких завдань у відповідності до першого, другого та третього абзаців п.3 наказу № 726 МВС та ПКМУ № 168, колегія суддів відхиляє, та зазначає, що виконання бойових чергувань не є безпосередньою участю в бойових діях, за яку виплачується додаткова винагорода, збільшена до 100 000 грн, оскільки чергування в прикордонних нарядах та охорона державного кордону не є тотожними до поняття безпосередньої участі в зоні бойових дій.

Крім того, відповідно до Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261 за час бойового чергування (бойової служби) виплачується винагорода в розмірі до 20 відсотків посадового окладу та як убачається зі змісту наказів, на які посилається позивач, останніми визначено виплатити грошову винагороду за бойове чергування (бойову службу) у відстоках від посадового окладу, обчисленого в установленому порядку за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що місцем проходження служби позивача є Середино-Будська міська територіальна громада Шосткинського району Сумської області, яка знаходиться під постійним артилерійським і мінометним обстрілами та згідно з Переліком, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України знаходиться у зоні проведення бойових дій, а отже він має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, оскільки фактично здійснює заходи з прикриття державного кордону, тобто, є таким, що забезпечує здійснення заходів з національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, колегія суддів вважає необгрунтованими та зазначає, що сам по собі факт участі позивача у заходах щодо охорони державного кордону України в межах Середино-Будської міської територіальної громади Шосткинського району Сумської області, яка знаходяться під постійним артилерійським і мінометним обстрілами, не є безумовною підставою для отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Право на таку винагороду у військовослужбовців Державної прикордонної служби України у спірний період виникає виключно за умов, передбачених наказами № 392-АГ від 30.07.2022 та № 628-АГ від 09.12.2022.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позову в частині, яка оскаржується позивачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 по справі № 480/6200/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий