Справа № 420/20837/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20837/24

Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.,

повний текст судового рішення

складено 26.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі- ГУПФ) та просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший ОСОБА_1 №65 від 06.06.2024 року;

- зобов`язати ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період навчання в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова з 01.09.1981 року по 25.06.1986 року згідно диплома НОМЕР_1 від 28.06.1986 року, реєстраційний №897;

- зобов`язати ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 29.05.2024 року із зарахуванням до загального страхового стажу періоду навчання в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова з 01.09.1981 року по 25.06.1986року згідно диплома НОМЕР_1 від 28.06.1986 року, реєстраційний №897, та з урахуванням висновків суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУПФ України в Одеській області та отримував пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по інвалідності (ІІ група). Страховий стаж (повний) 39 років 11 місяців 28 днів.

29 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ в Одеській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

ГУПФ, з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення від 06.06.2024 року №65 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підставою для відмови ГУПФ щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зазначено недоцільність у проведенні перерахунку пенсії. Також в рішенні вказано, що пенсію ОСОБА_1 обчислено з врахуванням стажу роботи 39 років 11 місяців 28 днів (в тому числі додатковий стаж 2 роки 12 днів). Після проведення перерахунку пенсії перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком страховий стаж становить 33 роки 1 місяць 21 день.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування до страхового стажу, що дає право на пенсію, періоду навчання в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова з 01.09.1981р. по 25.06.1986 р.

Також суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період навчання в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова з 01.09.1981 року по 25.06.1986 року згідно диплома НОМЕР_1 від 28.06.1986 року, реєстраційний №897, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 29.05.2024 року із зарахуванням до загального страхового стажу періоду навчання в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова з 01.09.1981 року по 25.06.1986 року з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» людині, яка має право на різні види пенсій (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором. Питання вибору того чи іншого виду пенсії людина вирішує сама, як правило, з точки зору доцільності більшого розміру.

Водночас, при прийнятті рішення про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком потрібно враховувати, що пенсія по інвалідності ІІ групи призначається в розмірі 90% пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27, 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ч.2 ст. 33 Закону №1058-IV).

При цьому, під час обчислення розміру пенсії по інвалідності до страхового стажу зараховується додатковий стаж період з дня встановлення інвалідності до досягнення шістдесятирічного віку. При обчислені пенсії за віком враховується лише відпрацьований страховий стаж, додатковий стаж не враховується. Тобто, якщо, одержуючи пенсію по інвалідності, пенсіонер продовжував працювати та за нього (або він сам за себе як ФОП) було сплачено внески, то він набув страховий стаж, який буде враховано при переході на пенсію за віком.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для призначення пенсії після досягнення віку 60 років у 2024 році необхідно мати не менше 31 рік страхового стажу.

Тож, якщо пенсіонер досяг віку 60 років і має не менше 31 років страхового стажу, він може перейти з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Переведення з одного виду пенсії на інший відбувається з дати подачі заяви за матеріалами пенсійної справи та з урахуванням додаткових документів про стаж або стаж та заробіток (у разі доцільності), які не враховані у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, пенсійним органом було зазначено, що до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1981 по 25.06.1986, оскільки в дипломі НОМЕР_1 від 28.06.1986, реєстраційний №897, та уточнюючій архівній довідці від 29.05.2024 №24-01-1083 про навчання прізвище заявника не відповідає паспортним даним.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 01 жовтня 1996 року ОСОБА_1 , вбачається, що російською мовою визначено прізвище « ОСОБА_2 ».

При цьому, з диплому серії НОМЕР_1 (реєстраційний №897) вбачається, що даний диплом виготовлений українською та російською мовами. В розділі диплому, складеному українською мовою, зазначено, що диплом видано: « ОСОБА_1 », а в розділі, що виготовлений російською мовою вказано, що диплом видано « ОСОБА_3 ».

Також, в архівній довідці Одеського національного університету імені І.І. Мечникова від 29.05.2024 №24-01-1083, зазначено: «що « ОСОБА_3 » - російською мовою, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 вересня 1981 року по 30 червня 1986 року навчався на юридичному факультеті за спеціальністю «Правознавство», денної форми навчання в Одеському ордена Трудового Червоного Прапора державному університеті ім.І.І.Мечникова. Підстава: 1. Наказ №1658-ЛС від 29.08.1981 року про зарахування до складу студентів І-го курсу юридичного факультету за спеціальністю «Правознавство», денної форми навчання. 2. Наказ №1657-06 від 28.07.1986 року про відрахування з університету студента V-го курсу юридичного факультету за спеціальністю «Правознавство», денної форми навчання у зв`язку з закінченням навчання. 3. Книги наказів (архівні) з особового складу по Одеському ордена Трудового Червоного Прапора державному університету ім.І.І.Мечникова з серпня 1981 року по липень 1986 року. 4. Особова справа (архівна) « ОСОБА_3 » російською мовою студента юридичного факультету, денної форми навчання Одеського ордена Трудового Червоного Прапора державного університету ім.І.І. Мечникова з 17 липня 1981 року по 28 липня 1986 року (на 18 аркушах)».

Більш того, довідка Одеського національного університету імені І.І. Мечникова від 29.05.2024 року №24-01-1083 була предметом перевірки при прийнятті відповідачем 06.06.2024 року рішення №65.

З перекладу архівної довідки від 29.05.2024 року №24-01-1083, здійсненого Бюро перекладів Слово, вбачається, що правильним при перекладі з російської мови прізвище позивача « ОСОБА_2 » українською мовою є « ОСОБА_4 ».

З матеріалів справи вбачається, що позиція пенсійного органу полягає в тому, що такі відомості не є достовірними, оскільки прізвище в дипломі не відповідає паспортним даним.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Приписами ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За умовами ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Згідно п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п.8 Порядку № 637 зазначено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Більш того, при призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 пенсійний орган зарахував до страхового стажу позивача період з 01.09.1981 року по 25.06.1986 рік час його навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду 1-ї інстанції щодо наявності у позивача права на зарахування до страхового стажу, що дає право на пенсію, періоду навчання в ОНУ ім.І.І.Мечникова з 01.09.1981р. по 25.06.1986 р. та відповідно щодо протиправності рішення ГУПФ №65 від 06.06.2024 року.

На підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук