Справа № 500/7479/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7479/24

13 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за не використанні дні додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій яка передбачена п.12 ч.1 ст. 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ та статті 16-2 ЗУ «Про відпустки» за 2015 рік - 14 діб, за 2016 рік - 14 діб, за 2017 рік - 14 діб, за 2018 рік - 14 діб, за 2019 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, за 2024 рік - 14 діб виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 19 березня 2024 року, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за не використанні дні додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій яка передбачена п.12 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ та статті 16-2 Закону «Про відпустки» за 2015 рік - 14 діб, за 2016 рік - 14 діб, за 2017 рік - 14 діб, за 2018 рік - 14 діб, за 2019 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, за 2024 рік - 14 діб виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 19 березня 2024 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає протиправною бездіяльність ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій.

Ухвалою суду від 20.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву у справі.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Просить врахувати, що позивачем використана відпустка, як учасника бойових дій за 2016 рік тривалістю 14 діб. Тому вимога позивача про зобов`язання ГУНП в Тернопільській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за не використанні дні додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій за 2016 рік в кількості 14 діб є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, так як ОСОБА_1 використав дану відпустку. Даний факт підтверджується листом УКЗ ГУНП в Тернопільській області № 39596-2024 від 30.12.2024 (133750) та листом, яким додано позивачем до позовної заяви. Крім цього, зазначає, що позивач ОСОБА_1 додаткову відпустку, як учасник бойових дій, яка передбачена п. 12 ч.1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' від 22.10.1993 №3551- XII за спірні періоди не використовував, так як не звертався із рапортом до керівництва про її надання.

Судом встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 03.07.2015.

Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області №114 о/с від 19.03.2024 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію». Однак, в зазначеному наказі про звільнення не зазначено щодо виплати позивачу грошової компенсації за не використанні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій.

Листом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 30.12.2024 позивача повідомлено, що за період проходження служби у ГУНП в Тернопільській області з 07.11.2015 року по 12.11.2019 року та з 10.02.2023 року по 20.03.2024 року відпустка, яка передбачена п.12 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ: за 2015 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2016 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб використана; за 2017 рік, як учасник бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2018 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2019 рік, як учасник бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2023 рік, як учасник бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2024 рік, як учасник бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась.

Також, листом від 28.10.2024 відповідач відмовив позивачу у виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, зсилаючись на відсутність підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне наголосити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Закон України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР ) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі ст. 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР).

Соціальний захист поліцейських регулюється Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ст.92 Закону №580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

У свою чергу, абз.1 ст. 4 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15 листопада 1996 року (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 504/96-ВР) установлені такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Надання додаткової відпустки окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності передбачено вимогами ст. 16-2 Закону № 504/96-В. Зокрема, учасникам бойових дій, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, що гарантована державою для учасників бойових дій.

Відповідно до абзацу 7 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Згідно з абзацом 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

За позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 травня 2020 року у справі №360/4127/19 у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та статтею 12 Закону №3551-XII.

В той же час, з огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону № 504, яким передбачено право працівника у разі звільнення на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 та у постанові від 20.07.2023 у справі №200/18480/21.

У цій справі судом встановлено, що позивачу за 2015 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2016 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб використана; за 2017 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2018 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2019 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2023 рік, як учасник бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась; за 2024 рік, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб не надавалась.

Разом з тим, відомості про надання позивачу додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік, за 2023 рік, за 2024 рік, тривалістю 14 діб із збереженням заробітної плати або отримання компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки під час звільнення у матеріалах справи відсутні.

У контексті викладеного, суд відмічає, що матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не заперечується, що на момент звільнення з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області позивачем не використано усі дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а тому при звільненні набув право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2017, 2018, 2019, 2023, 2024 роки відповідно.

При цьому, оскільки позивачем додаткової оплачувана відпустка як учасника бойових дій тривалістю 14 діб використана за 2016 рік, позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи наведене вище, позов підлягає до часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік - 14 діб, за 2017 рік - 14 діб, за 2018 рік - 14 діб, за 2019 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, за 2024 рік - 14 діб виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 19.03.2024.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік - 14 діб, за 2017 рік - 14 діб, за 2018 рік - 14 діб, за 2019 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, за 2024 рік - 14 діб виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 19.03.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 13 березня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.