Справа № 160/25435/23
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2025 року справа 160/25435/23

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 (суддя Савченко А.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про виплату допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації грошового забезпечення, компенсації втрати частини доходу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.09.2023 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним нарахування і виплату допомоги для оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ №889 від 22.09.2010;

- зобов`язати нарахувати і виплатити допомогу для оздоровлення, допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ №889 від 22.09.2010;

- визнати протиправним невиплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року;

- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року;

- визнати протиправною невиплату в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.12.2019 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463гр15к відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003;

- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.12.2019 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463гр15к відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003;

- зобов`язати нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації (ас1,33).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 позов задоволений частково:

- визнано протиправним нарахування і виплату ОСОБА_1 допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013, 2014, 2015, 2017 роки без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ №889 від 22.09.2020;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2013, 2014, 2015, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ №889 від 22.09.2020;

- визнано протиправним нарахування і виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ №889 від 22.09.2020;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ №889 від 22.09.2020;

- визнано протиправним невиплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року;

- визнано протиправною невиплату ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.12.2019 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3789гр11к відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3789гр11к за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації (ас120).

В апеляційній скарзі військова частина просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що на виконання Постанови КМУ №889 від 22.09.2010, Міністерством оборони України Наказом №595 від 15.11.2010 затверджена Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, відповідно до пункту 8 якої, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Відтак позивач не має прав на врахування цієї винагороди при виплаті допомоги для оздоровлення і допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного Кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до частини 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзацу 11 пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін має бути січень 2016 року в зв`язку із прийняттям Постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Відповідно до пункту 3 цієї постанови міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів в межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів, тарифних ставок, ставок заробітної плати, перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась в грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати в сумарному виразі для кожного працівника в грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити в грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Згідно роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/9/1/12 від 04.01.2016 призупинено виплату індексації. Відтак державою не виділялись кошти для виплати індексації.

З березня по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103 відсотка, а тому відсутні підстави для виплати індексації з 01.03.2018 по 03.07.2018.

Позивачем пропущений місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 3 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до пунктів 30.1 30.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008 (була чинна з 25.07.2008 по 20.07.2018), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (в тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням суми грошової допомоги. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пунктів 33.1 33.3 цієї ж Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням розміру допомоги. Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (чинна з 20.07.2018), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (в тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням суми грошової допомоги. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 7, 9 розділу XXIV цього ж Порядку, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням розміру допомоги.

Постановою КМУ №889 від 22.09.2010 (була чинна з 02.10.2010 по 01.03.2018) встановлена щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям Збройних Сил з 01.04.2013 в розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 в розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.01.2014 в розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.04.2014 в розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.07.2014 в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Оскільки до складу грошового забезпечення, окрім посадового окладу та окладу за військовим званням, також входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям, встановлена Постановою КМУ №889 від 22.09.2010 є складовою грошового забезпечення. Як Інструкцією, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008, так і Порядком, затвердженим Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, передбачено що грошова допомога для оздоровлення виплачується в розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Аналогічно і допомога для вирішення соціально-побутових питань надається в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно зобов`язав нарахувати і виплатити допомогу для оздоровлення, допомогу для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою КМУ №889 від 22.09.2010.

Колегія суддів погоджується з окружним судом про безпідставність посилання відповідача на пункт 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №595 від 15.11.2010, відповідно до якого, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністру оборони України надано повноваження визначати лише порядок виплати грошового забезпечення. Водночас, Міністр оборони України не наділений правом визначати які виплати включаються або не включаються до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З огляду на викладене суд першої інстанції правильно зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення, допомогу для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №889 від 22.09.2010.

Відповідно до абзаців 1, 4 статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці, грошове забезпечення; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення проводиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в частині 1 цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підвищення грошових доходів населення в зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому опублікований індекс споживчих цін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підприємства, установи, організації підвищують розміри оплати праці в зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи, організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці, грошового забезпечення в зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003, підвищення грошових доходів громадян в зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1-1 Порядку №1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення проводиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року, місяця опублікування Закону України №491 від 06.2.2003 «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до абзацу 5 пункту 1-1 Порядку №1078, для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці 2 цього пункту.

Відповідно до абзаців 1, 5 пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, в тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до абзаців 4, 9 пункту 4 Порядку №1078, частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведено в додатку 2.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку №1078, в разі підвищення тарифних ставок, посадових окладів, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених в пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін в місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку №1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Порядку №1078, сума індексації в місяці підвищення грошових доходів, зазначених в абзаці 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась в місяці підвищення доходу.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась в місяці підвищення доходу, сума індексації в цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку №1778, до чергового підвищення тарифних ставок, посадових окладів, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного в пункті 1- 1 цього Порядку.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи, організації підвищують розміри оплати праці в зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи, організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці, грошового забезпечення в зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Окружний суд правильно вказав, що у Військової частини НОМЕР_1 не було законних підстав для невиплати індексації грошового забезпечення, адже в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила 103 відсотка, індексація обов`язково мала бути проведена з першого числа наступного місяця. Ні Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», ні Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003, не містять ніяких виключень стосовно непроведення індексації в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації.

Посилання відповідача на частину 1 статті 51 Бюджетного Кодексу України, частину 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзац 11 пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 обгрунтовано визнані судом першої інстанції безпідставними. Виходячи з положень частин 1, 2 статті 5, частини 1 статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підпунктів 1, 2 пункту 6 Порядку №1078, - відповідач був зобов`язаний в кошторисах на 2016-2017 роки передбачити індексацію грошового забезпечення військовослужбовців.

Роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/9/1/12 від 04.01.2016, в яких зазначено про непроведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, - взагалі не повинні братись до уваги адже вони прямо протирічать Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзацу 2 частини 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд першої інстанції правильно проаналізував положення абзаців 1, 4 статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», абзацу 2 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та дійшов вірного висновку, що індексація грошових доходів населення має на меті надання соціальної підтримки населенню України для забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності в умовах зростання цін та повинна забезпечувати відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відтак неналежне фінансування конкретної державної установи не може слугувати причиною порушення статті 48 Конституції України, яка гарантує право на достатній життєвий рівень, складовою якого є індексація грошових доходів в зв`язку із зростанням цін.

З огляду на викладене, окружний суд правильно вказав що позивачу з 01.01.2016 незаконно не нараховувалась і не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Верховний Суд в постановах від 29.11.2021 у справі №120/313/20, від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 20.042022 у справі №420/3593/20, від 19.05.2022 у справі №200/3859/21, від 21.03.2023 у справі №620/7687/21, від 23.03.2023 у справі №40/3826/21, проаналізувавши положення пункту 5 Порядку №1078, підкреслив, що базовим місяцем або місяцем підвищення доходу вважається той місяць, в якому відбулось підвищення грошового забезпечення коли індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком з наступного місяця.

На час виникнення спірних правовідносин грошове забезпечення військовослужбовців здійснювалось відповідно до Постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинна з 01.01.2008 до 28.02.2018. Починаючи з 01.03.2018 встановлені нові посадові оклади відповідно до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Оскільки з 01.01.2008 до 28.02.2018 грошове забезпечення військовослужбовців не змінювалось, при нарахуванні індексації за період з 26.06.2016 по 28.02.2018 базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін має бути січень 2008 року.

Є помилковими посилання відповідача на Постанову КМУ №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» адже цією постановою були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери, але не встановлювалось підвищення окладів військовослужбовцям. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений в постановах від 21.03.2023 у справі №620/7687/21, від 22.03.2023 у справі №380/1730/22.

Стосовно фіксованої індексації грошового забезпечення, колегія суддів погоджується з окружним судом, що виходячи з положень пункту 5 Порядку №1078, при підвищенні грошового забезпечення, індексація не нараховується виключно у разі, якщо розмір підвищення грошового забезпечення перевищує суму індексації. Якщо ж розмір підвищення грошового забезпечення не перевищує суму індексації, то до чергового підвищення доходу має виплачуватись різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення. При цьому, до визначеної фіксованої індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індекс споживчих цін порогу індексації.

Таким чином, після підвищення грошового забезпечення з 01.03.2018 підлягає виплаті щомісячна фіксована різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення до наступного підвищення грошового забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи, організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, в тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація провадиться в разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів підприємства, установи, організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету; коштів бюджету підприємства, установи, організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Окружний суд на законних підставах зобов`язав військову частину нарахувати і виплатити компенсацію в зв`язку з порушенням строку виплати індексацію відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженому Постановою КМУ №159 від 21.02.2001.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги що питання визначення базового місяця для обчислення індексу споживчих цін та розміру фіксованої індексації є дискреційними повноваженнями військової частини.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене, своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи, законні інтереси та просити про їх захист шляхом ..... 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, в разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні.

Отже адміністративний суд, в разі встановлення порушень прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, має повноваження зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, який порушив закон, вчиняти конкретні дії або приймати конкретні рішення, направлені на відновлення порушених прав.

Стосовно дискреційних повноважень, колегія суддів відзначає, що такими є повноваження обирати в конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені в законодавстві із застосуванням слова «може».

В такому випадку дійсно суд не повинен зобов`язувати суб`єкта владних повноважень обирати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обере відповідач, кожен з них буде законним.

Натомість, в даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у спірних правовідносинах він не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, обираючи інакший місяць для обчислення індексу споживчих цін, ніж той, в якому востаннє відбулось підвищення грошового забезпечення.

У військової частини є лише один варіант правомірної поведінки: нарахувати і виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року та нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану різницю між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.12.2019.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в редакції до 19.07.2022, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України №2352 від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, частини 1, 2 статті 233 КЗпП України викладені в такій редакції: «Працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті. З заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Законом України №540 від 30.03.2020 КЗпП доповнений главою ХІХ Прикінцеві положення, якою передбачалось що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтею 233 продовжуються на строк дії карантину. Постановою КМУ №651 від 27.06.2023 карантин відмінений з 24 години 30.06.2023.

Таким чином до 01.07.2023 не було обмеження строку звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати, після 01.07.2023 встановлений тримісячний строк для звернення з таким позовом з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

Верховний Суд в постанові від 01.10.2024 у справі №160/21959/23 вказав, що оскільки особа звільнена до набрання чинності нової редакції статті 233 КЗпП України, до неї не може бути застосований тримісячний строк звернення з позовом. До аналогічних висновків Верховний Суд дійшов в постанові від 30.05.2024 у справі №280/6009/23.

Крім того, колегія суддів бере до уваги що позов поданий в межах тримісячного строку після встановлення обмеження строку звернення до суду з позовом про виплату заробітної плати

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241 244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 без змін.

Постанова набирає законної сили з 12.03.2025 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова