Справа № 446/388/21
Суддя: Костюк У. І.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/388/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

секретаря судового засідання Новосад І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 Коневалик А.В. звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить суд визнати дії інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Харатіна Сергія Володимировича щодо складання постанови серії ЕАН № 3795387 від 16.02.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 122КУпАП протиправними та скасувати постанову серії ЕАН № 3795387 від 16.02.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач Патрайко Б.В. покликається на те, що оскаржувана постанова серії ЕАН № 3795387 від 16.02.2021 є незаконною, з урахуванням наступного. 16.02.2021, приблизно о 21:35 год. позивач, керуючи транспортним засобом «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 на дорозі «Київ-Чоп» з сторони м. Дублян в напрямку м. Києва, біля СТО «Дальнобой» був зупинений патрульним екіпажем патрульної поліції а/м 4602З. Після зупинки до автомобіля позивача підійшов інспектор патрульної поліції лейтенант поліції Харатін С.В., який повідомив, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, а саме здійснив рух прямо в той час, коли смуга руху була призначена для повороту ліворуч. Оскільки, Патрайко Б.В., рухався з сторони м. Дубляни в сторону м. Києва по другій смузі (перша права смуга руху була засипана снігом), третя смуга, яка й передбачала рух лише ліворуч, була вільна для повороту на світлофорі на перехресті і жодних правил дорожнього руху він не порушував, то попросив надати ОСОБА_2 для ознайомлення будь-які докази, які б підтверджували твердження інспектора про те, що позивачем було порушено Правила дорожнього руху. Однак, інспектор ОСОБА_2 в грубій формі відмовив у наданні таких доказів, мотивуючи це тим, що він інспектор, взагалі не зобов`язаний щось пояснювати, доводити та надавати докази. Враховуючи вище наведене вважає, що постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності слід визнати незаконною та скасувати.

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 03.03.2021 для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Самсіна М.Л.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 справа передана судді Костюк У.І.

Ухвалою суду від 30.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти позовних вимог у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування такого заперечення посилається на те, що 16.02.2021 в ході виконання службових обов`язків інспектор Управління виявив транспортний засіб «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , що рухався по дорозі Підхід м. Львова 1 км., та не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16. (напрямки руху по смугах), здійснивши рух прямо зі смуги, яка призначена для повороту ліворуч, чим порушив пункт 8.4.ґ. Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор поліції виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу.Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчиненні правопорушення. В силу законних підстав інспектором поліції було винесено постанову серії ЕАН № 3795387 від 16.02.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відбувався в присутності позивача, було дотримано процедури підготовки справи до розгляду та вирішено усі питання до початку розгляду справи. Також звернув увагу на те, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб. Виходячи з цього, відеозаписи не збереженні. Відтак, вважають, що інспектор Управління, який виніс постанову виконав свій обов`язок покладений на поліцейського згідно п. п. 2, 3, 4, 5, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію». Окрім того, щодо визнання дій інспектора протиправними зазначив, що суд першої інстанції не наділений правом визнавати такі дії протиправними. Інші доводи позивача наведені в позовній заяві вважає, що не спростовують факт порушення законодавства, постанова є правомірною, а тому не підлягає скасуванню /а.с. 25-34/.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представником позивача -адвокатом Коневалик А.В. на адресу суду подана заява, в якій просить суд розгляд справи проводити у відсутності сторони та задоволити позовні вимоги.

Представник відповідвача в судове засідання не зявився, в поданому відзиві, просив суд розгляд справи просив проводити у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3795387 від 16.02.2021 поліцейського УПП у Львівській області інспектора ОР лейтенанта поліції Харатіна С.В., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 255 грн.

Згідно з текстом вище вказаної постанови серії ЕАН № 3795387 від 16.02.2021, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як водія, транспортного засобу «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема у зв`язку з тим, що 16.02.2021 о 22 год. 08 хв. по дорозі Підхід м. Львова 1 км., позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 рух по смугах, з смуги призначеної для повороту ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4.ґ. ПДР порушення вимог наказових знаків./а.с. 10/

Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує його права, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом та зазначає, що дана справа про адміністративне правопорушення розглянута без врахування істотних обставин справи, а сама постанова не містить обґрунтованості вини та доказів вчинення правопорушення.

Представник відповідача надав відзив, в якому просив повністю відмовити у задоволені позову у зв`язку з безпідставністю такого.

Вирішуючи позов суд виходить з наступних норм та мотивів.

В ході розгляду судом встановлено, що оскаржуваною постановою поліцейського УПП у Львівській області інспектора ОР лейтенанта поліції Харатіна С.В., від 16.02.2021 ОСОБА_1 за порушення ним п. 8.4.ґ. Правил дорожнього руху визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За порушення вище вказаних Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом відзначається, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Однак, стороною відповідача хоч заперечується позовні вимоги, проте не представлено суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та не подано жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права, а прийняття рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинно ґрунтуватись на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи та оцінці здобутих доказів.

Окрім цього, лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без жодних доказів, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не може бути єдиним беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, беручи до уваги те, що відповідач не представив суду жодних достатніх та належних доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є необхідним для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому суд дійшов висновку що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності потрібно скасувати, а провадження в справі закрити.

Разом з тим, що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дії працівника поліції, суд дійшов до висновку про відмову в цій частині, оскільки в ч. 3 ст. 286 КАС України наведено вичерпний перелік способів захисту порушеного права судом за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, яким не передбачено заявлений позивачем спосіб захисту у виді визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень.

Відтак, враховуючи вище наведене суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати у цій справі складаються з судового збору, який сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду в розмірі 454,00 грн. та понесених витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 1 200,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з урахуванням того, що позов ОСОБА_1 задоволено, тому судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454,00 грн., підлягають до стягнення з відповідача, який виступав у справі як суб`єкт владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань.

Окрім того, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1200 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3795387 винесену 16.02.2021 інспектором другого батальйону четвертої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Харатін Сергієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454, 00 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2025.

Суддя У.І. Костюк