Справа № 320/54777/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «КРИСТАЛЛ-99» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ТОВ «КРИСТАЛЛ-99» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «КРИСТАЛЛ-99» (далі - позивач/заявник/ТОВ «КРИСТАЛЛ-99») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач/ГУ ДПС у Донецькій області) з вимогами визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 липня 2024 року № 3020/05-99-04-08/30415453, яким донораховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 754 572, 86 грн.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року адміністративну справу № 320/54777/24 передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу на розгляд до Київського окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю.

Апеляційне провадження у справі № 320/54777/24 відкрито та ухвалою від 27 лютого 2025 року закінчено підготовчі дії і призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 01 квітня 2025 року.

05 березня 2025 року до суду апеляційної інстанції від ТОВ «КРИСТАЛЛ-99» надійшла заява про забезпечення позову, в якій викладено прохання зупинити дію податкової вимоги від 17 вересня 2024 року № 0-0599 до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

Заява мотивована тим, що не вжиття судом тимчасових обмежувальних заходів, навіть за умови оскарження товариством до адміністративного суду податкового повідомлення-рішення від 26 липня 2024 року № 3020/05-99-04-08/30415453, на підставі якого винесено податкову вимогу від 17 вересня 2024 року № 0-0599, контролюючий орган може вчиняти дії з метою погашення податкового боргу на підставі податкової вимоги. До моменту набрання судовим рішенням у справі законної сили існує велика вірогідність настання негативних наслідків для ТОВ «КРИСТАЛЛ-99», а саме: стягнення коштів в розмірі 754 572, 86 грн з банківських рахунків або за рахунок майна позивача. Шкода, що може бути завдана ТОВ «КРИСТАЛЛ-99», значно перевищує інтереси контролюючого органу, адже у випадку підтвердження судом правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, для відновлення інтересів держави ГУ ДПС у Донецькій області не треба буде докладати значних зусиль і втрат порівняно із зусиллями ТОВ «КРИСТАЛЛ-99» на повернення погашеного спірного боргу.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заява ТОВ «КРИСТАЛЛ-99» про забезпечення позову від 05 березня 2025 року передана судді-доповідачу 10 березня 2025 року з підстав перебування у основній щорічній відпустці з 03 березня 2025 року по 07 березня 2025 року.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, як поданого позову так і майбутнього його подання, та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13 березня 2020 року у справі № 1740/2484/18, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягають врахуванню у цій справі.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, необхідно також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Абзацом четвертим пункту 56.18 статті 56 ПК України регламентовано, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тому подача заявником до суду першої інстанції позову про оскарження податкового повідомлення-рішення, дає такому рішенню статус неузгодженого, на підставі чого автоматично вважається відкликаною податкова вимога від 17 вересня 2024 року № 0-0599 та рішення від 17 вересня 2024 року № 319/05-99-13-02-20/30415453 про опис майна у податкову заставу, що свідчить про відсутність підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Мотиви, наведені заявником, не підтверджують реальний характер загрози його правам до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання внаслідок невжиття таких заходів обставин, які б могли істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся.

Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору по суті на користь заявника, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Окрім того, наслідки від незабезпечення цього позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки навіть після вчинення контролюючим органом дій, спрямованих на погашення податкового боргу, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення його сплати, а в разі задоволення позову - звертатися за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що на час подання та розгляду заяви про забезпечення позову не підтверджено існування обставин, які б безумовно вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених на її обґрунтування, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 321, 325, 328, 329, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «КРИСТАЛЛ-99» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом з вимогами до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.