Справа № 946/10137/24
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/946/32/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/13890 від 09.12.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 23.01.2023 на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки на його утриманні перебувають троє дітей віком до 18 років. У зв`язку з цим, позивач через мобільний застосунок «Резерв+» оформив відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, яка наразі діє до 07.02.2025. 09.12.2024 дільничним офіцером поліції повідомлено позивача про те, що нібито останній знаходиться у розшуку та необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 09.12.2024 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , там співробітники останнього йому повідомили про якесь порушення, жодної конкретики не навели, протримали позивача до 18 год. 30 хв. того ж дня, після чого відпустили, повідомивши позивача, що останній буде знятий з розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 . 18.12.2024 позивачу надійшов лист, в якому містилась постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 1/13890 від 09.12.2024. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Пункт 1 наведеної Постанови викладено наступним чином: Затвердити Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що додається. При цьому, пункт 1 вказаної Постанови не містить підпункти, у зв`язку з чим безпідставним є зазначення відповідачем в оскаржуваній постанові про порушення позивачем пп.2, п. 1 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. Крім того, в оскаржуваній Постанові відповідачем не зазначено у чому саме полягає порушення позивачем пп.2, п. 1 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року. У зв`язку з цим, відповідачем не доведено порушення позивачем пп.2, п. 1 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, в тому числи через те, п. 1 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року не містить підпункти. Таким чином, позивача фактично притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення норми, якої не існує, а саме пп.2, п. 1 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року позивач жодні повістки від ІНФОРМАЦІЯ_4 не отримував. Водночас, оскаржувана постанова не містить жодних відомостей, коли повістка була вручена позивачу, коли позивач повинен був з`явитись за цією повісткою, та якими доказами відповідні обставини підтверджуються. Тобто, в оскаржуваній постанові відсутнє обґрунтування об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме у чому полягає порушення позивачем правил військового обліку та якими доказами це підтверджується. Наведене свідчить про те, що відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, незважаючи на відсутність події і складу вказаного адміністративного правопорушення. Наведене, навпаки, встановлювало обов`язок відповідача закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було забезпечено позивачу право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Більш того, як такого розгляду справи про адміністративне правопорушення взагалі не було здійснено, позивача протримали цілий день 09.12.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 та під вечір відпустили, про справу про адміністративне правопорушення позивача не повідомили. Надіслання відповідачем оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку підтверджує обставини незалучення позивача до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення та порушення відповідачем прав позивача, що гарантовані ч. 1 ст. 268 КУпАП. На підставі викладеного просив скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити.

24.12.2024 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі.

21.02.2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 надав відзив, у якому зазначив, що вимоги позовної заяви не визнає та зазначив, що до відзиву долучається копія повістки сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 06.10.2024 року № 344788, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Ф.119), конверт Укрпошти 06 0, довідки про причини повернення/досилання (Ф.20) з відмітками повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» - 24.10.2024 року. Отже, належним підтвердженням оповіщення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про виклик ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове повідомлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання тобто 24.10.2024 року, що підтверджує направлення та отримання ним повістки № 344788 від 06.10.2024 року про необхідність з`явитися 16.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказане свідчить про дотримання вимог постанови № 560. Виходячи із обставин у цій справі, позивач не прибув у строк, визначений у повістці без поважних причин. До відзиву долучається копія протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно позивача, в якому останній відмовився ставити особистий підпис щодо ознайомлення про дату та час розгляду адміністративної справи, позивач взагалі відмовився знайомитися зі змістом протоколу, надавати письмові чи усі пояснення, факт вчиненого правопорушення та всіх обставин підтверджують свідки. 09.12.2024 під час розгляду адміністративної справи ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 було досліджено докази порушення позивачем правил військового обліку, а саме встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не прибув за викликом по повістці 16.10.2024 року без поважних на то причин, чим порушив пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року (з наступними змінами) та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП N?1/13890 від 09.12.2024 року. На момент виклику позивача повісткою N?344788 від 06.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 16.10.2024 року відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації у ОСОБА_1 була відсутня. Шляхом автоматичної системи у застосунку «Резерв +» на підставі запиту позивач отримав відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією лише з 25.11.2024 р. по 07.02.2025 р. Одночасно з цим зазначає, що навіть наявність у військовозобов?язаного відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не є підставою для неприбуття за викликом по повістці до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а навпаки є його військовим обов?язком (п.10 статті 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу»). Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, за ч. 3 ст. 210 КУпАП - порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку в умовах особливого періоду, а постанова по справі про адміністративне правопорушення N?1/13890 від 09.12.2024 року винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства. З урахуванням викладеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а оскаржувану постанову залишити в силі.

28.02.2025 року позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, у якому посилаючись на судову практику у подібних правовідносинах, наголошує на відсутності належного підтвердження оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку пов`язаною з відміткою поштового оператора на відповідному відправленні, що є порушенням пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, а також пункту 82 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, якою затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку, відповідно якому, у разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника. у випадку відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою Уряд України регламентував порядок дії поштового оператора, а саме: працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Тобто, працівник поштового оператора зобов`язаний проінформувати адресата у спосіб, визначений Урядом України, про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». І лише у разі, якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника. Оператор фактично у порушення п. 82 Правил № 270 позбавив позивача можливості отримати поштове відправлення 06 0, адже останнє надійшло 05.11.2024, працівник поштового оператора не проінформував позивача за наявним номером телефону та не вклав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Зокрема, поштовий оператор не проінформував позивача за наявним номером телефону через винні дії самого відповідача, який, як вбачається з наданого ним же конверту, не зазначив номер телефону позивача, хоча такий номер відомий відповідачу. Більш того, поштовий оператор у порушення п. 82 Правил № 270 повернув поштове відправлення 06 0 на наступний день після його надходження, позбавивши позивача можливості забрати це відправлення протягом трьох робочих днів після інформування. Відповідач в даному випадку не дотримався завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, адже неповно з`ясував обставини справи, зокрема інформацію про трекінг поштового відправлення 06 0, яка знаходиться в загальному доступі на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта». Відповідач мав з`ясувати за яких обставин поштовий оператор зробив на поштовому відправленні 06 0 відмітку «адресат відсутній за зазначеною адресою», повинен був з`ясувати чому на конверті не зазначено номер телефону позивача, адже після законодавчих змін всі військовозобов`язані повинні були уточнити дані, серед яких це також номер телефону. Відповідач мав перевірити, чи проінформано поштовим оператором позивача про надходження поштовому відправленні 06 0, якщо так, то з`ясувати у який спосіб та чи сплили три робочі дні з дня такого інформування позивача. Надіслання Відповідачем оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку підтверджує обставини незалучення позивача до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення та порушення відповідачем прав позивача, що гарантовані ч. 1 ст. 268 КУпАП. В свою чергу, у відзиві відповідач наведені обставини також не спростовує, адже наданий ним протокол про адміністративне правопорушення містить інформацію, що нібито свідки засвідчують про відмову позивача від підпису. Однак, свідками не можуть бути залучені працівники ТЦК та СП, адже останні є заінтересованими особами. Більш того, відповідач у відзиві чи окремо від нього не заявив клопотання про допит вказаних осіб в якості свідків. Також, з вказаного протоколу, датованого 09.12.2024 вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 10 год. 00 хв. цього ж дня, що свідчить про те, що позивачу не було забезпечено достатній час для реалізації права надати свої письмові пояснення та докази, а також залучити захисника, адже в цей же день о 10 годині ранку одразу з після складення протоколу було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення. Однак, в даному випадку відповідач в якості підстави для притягнення позивача до відповідальності формально послався лише на відмітку зроблену поштовим оператором на поштовому відправленні 06 0, що «адресат відсутній за зазначеною адресою». Враховуючі надані позивачем пояснень, міркувань та аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позивач наполягає на скасуванні оскаржуваної постанови та закритті провадження у справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, яким просив розгляд справи здійснити за його відсутності на підставі наявних у суду матеріалів.

В судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність .

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною постановою від 09.12.2024 № 1/13890 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: 09 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 за зверненням Е373842 від 30.11.2024 працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 , як такого, що не прибув по повістці, чим порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме пп.2, п. 1 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1/13890 від 09.12.2024 року вбачається, що 09 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 за зверненням Е373842 від 30.11.2024 працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 , як такого, що не прибув по повістці, чим порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме пп.2, п. 1 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Як вбачається з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» (розділ «Трекінг»), поштове відправлення 06 0 Прибуло до Відділення 68671 с. Багате Україна 05.11.2024.

Того ж дня, а саме 05.11.2024 змінено статус вказаного відправлення - Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою).

Та на наступний день, а саме 06.11.2024 поштове відправлення 06 0 Виїхало з Відділення с. Багате Україна.

Відповідно до пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560:

«Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі не уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання».

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення».

Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (надалі за текстом Порядок № 560) належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Належне підтвердження оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку пов`язується з відміткою поштового оператора на відповідному відправленні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку (надалі за текстом Правила № 270).

Згідно з пунктом 82 Правил № 270, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Отже визначено порядок вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», а саме такий лист доставляється за зазначеною адресою та вручаються особисто адресату (одержувачу).

У випадку відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою Уряд України регламентував порядок дії поштового оператора, а саме: працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Тобто, працівник поштового оператора зобов`язаний проінформувати адресата у спосіб, визначений Урядом України, про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

І лише у разі, якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Таким чином, поштовий оператор у порушення п. 82 Правил № 270 позбавив позивача можливості отримати поштове відправлення 929, адже останнє надійшло 05.11.2024 року, працівник поштового оператора не проінформував позивача за наявним номером телефону та не вклав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Зокрема, поштовий оператор не проінформував позивача за наявним номером телефону через винні дії самого відповідача, який, як вбачається з наданого ним же конверту, не зазначив номер телефону позивача, хоча такий номер відомий відповідачу.

Того ж дня, а саме 05.11.2024 змінено статус вказаного відправлення - Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою).

Більш того, поштовий оператор у порушення п. 82 Правил № 270 повернув поштове відправлення 06.11.2024 року на наступний день після його надходження, позбавивши позивача можливості забрати це відправлення протягом трьох робочих днів після інформування.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідач в даному випадку не дотримався завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, адже неповно з`ясував обставини справи, зокрема інформацію про трекінг поштового відправлення 929, яка знаходиться в загальному доступі на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта».

Відповідач мав з`ясувати за яких обставин поштовий оператор зробив на поштовому відправленні 929 відмітку «адресат відсутній за зазначеною адресою», повинен був з`ясувати чому на конверті не зазначено номер телефону Позивача, адже після законодавчих змін всі військовозобов`язані повинні були уточнити дані, серед яких це також номер телефону.

Відповідач мав перевірити, чи поінформовано поштовим оператором позивача про надходження поштового відправлення 929, якщо так, то з`ясувати у який спосіб та чи сплили три робочі дні з дня такого інформування позивача.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Таким чином, у конкретній справі повістка безпосередньо ОСОБА_1 вручена не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою», докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не враховано об`єктивні обставин по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки та неможливість отримання або уточнення даних самостійно ТЦК та СП (досягнення мети виклику без особи, або неможливість досягнення за відсутності особи).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відтак, доводи позивача, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов є таким, що підлягає задоволенню.

В свою чергу, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Іншим доводам та запереченням учасників справи суд оцінки не надає, оскільки вони не впливають на висновки суду.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин справи, суд констатує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не довів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Отож, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова №1/13890 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 09.12.2024 має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 139, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1/13890 від 09.12.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.03.2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус