Справа № 754/16688/24
Суддя: Сенюта В. О.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/52/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва в особі головуючого - судді Сенюти В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов.

Обгрунтування адміністративного позову:

29.10.2024 за адресою - м. Київ, проспект Червоної Калини, 60/10, Деснянський район, позивач був затриманий працівниками поліції близько 12:00 години і доставлений до приміщення територіального центру комплектування з метою оновлення даних. В приміщенні центру йому було запропоновано негайно пройти військово-лікарську комісію. На вказану вимогу, позивач повідомив про наявність у нього серйозних захворювань, про що свідчать медичні документи, які він при собі немав. Відсутність вказаних медичних документів впливає на ступінь його придатності до військової служби та об`єктивність лікарських висновків. В результаті вказаного, відносно позивача складені протоколи про адміністративне правопорушення та винесені оскаржувані постанови з підстав відмови позивача у проходженні ВЛК, відсутність при собі військово - облікового документу та не пред`явлення останнього на вимогу офіцера мобілізаційного відділення. Сторона позивача не погоджується із вказаними постановами. Так, представник позивача зазначає, що враховуючи зміст протоколу, останній не свідчить про те, що позивач відмовився від проходження ВЛК. Крім того, позивач просив надати направлення на проходження ВЛК на наступний день, щоб мати змогу надати медичні документи, та наголошував на тому, що він не відмовляється від проходження ВЛК, а лише бажає пройти процедуру медичного огляду у законний спосіб. При цьому, жодного направлення на проходження військово-лікарської комісії стосовно позивача не складалось та позивачу не вручалось. Постанова, яка складена за не пред`явлення військового документу винесена із порушенням, оскільки містить посилання на нормативно - правовий акт, диспозиція якого не відповідає суті правопорушеня, про яке вказано у постанові. Вважаючи протиправними оскаржувані постанови, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить постанови скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду подав відзив на позовну заяву, в якому, сторона відповідача не погоджується з позовними вимогами та просить у їх задоволенні відмовити. 29.10.2024 позивач не пред`явив уповноваженому представнику відповідача свій військово-обліковий документ, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідальність за такі дії передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП. При цьому, 29.10.2024 уповноваженою особою відповідача відносно позивача та за участю останнього складено протокол № 210 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. При складенні протоколу позивачу було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено про місце, дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що засвідчено власноручним підписом позивача у протоколі. Також, 29.10.2024 вимога відповідача про проходження позивачем ВЛК була пред`явлена під час перебування позивача у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно, потреба у наданні позивачу повістки для з`явлення до відповідача для проходження ВЛК була відсутня, оскільки вимогами чинного законодавства не передбачена. Крім того, позивачем не надано жодних доказів та обґрунтувань необхідності збору медичної документації та наявності у нього хвороб, травм, які б впливали на визначення ступеню його придатності до військової служби. Сторона відповідача зазначає, що вимога відповідача про проходження позивачем військово-лікарської комісії була законною та пред`явлена в особливий період. При цьому, не виконання позивачем в особливий період законної вимоги про проходження ВЛК є порушенням вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Крім того, позивачем не наведено жодного аргументу про виконання ним своїх конституційних обов`язків щодо виконання приписів законодавства про мобілізацію та військовий обов`язок.

Представник позивача - адвокат Маншиліна К.О. до суду подала відповідь на відзив, відповідно до якого, сторона позивача вважає, що поданий відповідачем відзив на позовну заяву не доводить правомірності постанов від 29.10.2024, оскільки не було спростовано факт незаконного доставлення та затримання позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, відповідач не заперечує й той факт, що особи, які нібито представились ТЦК та СП, не надали необхідні документи, в тому числі наказ про призначення групи оповіщення, службові посвідчення, не склали акт відмови, та порушили належну процедуру доставлення відповідно до Постанови КМУ№560 від 16.05.2024. В той же час, представником відповідача до відзиву було надано направлення на проходження ВЛК, яке виписано на ім`я позивача, але не підписане уповноваженою особою. Доводи представника відповідача, не спростовують той факт, що постанова була винесена з порушенням положення КУпАП, у тому числі не надано пояснень чому не пускали захисника на складання протоколів, не надано пояснень чому постанови були прийняті за відсутності позивача та інші обставини, які в вказані у позовній заяві.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.10.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 - лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол б/н про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого 29.10.2024 о 12 год. 50 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його на вимогу офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенанта ОСОБА_3 , про що складено рапортом від 29.10.2024, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

29.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_4 виніс постанову № 210, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 о 12 год. 50 хв. 29.10.2024 не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його на вимогу офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 - лейтенанта ОСОБА_3 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз.4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, 29.10.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 - лейтенантом ОСОБА_2 , складено протокол б/н про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому вказується, що ОСОБА_1 о 12 год. 55 хв. 29.10.2024 відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 (щo підтверджується рапортом офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенанта ОСОБА_3 від 29.10.2024), чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз.4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також зміст ст. 59, 63 та ч. 3 ст. 10 Конституції України. Також позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14:40 год. 29.10.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується особистим підписом позивача у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 29.10.202, останній просить надати можливість скористатись правовою допомогою свого адвоката, а також можливість надати медичну документацію для проходження ВЛК.

29.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_4 виніс постанову № 201, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 о 12 год. 55 хв. 29.10.2024 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз.4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зазначені постанови надіслані позивачу засобами поштового зв`язку 30.10.2024 та отримані останнім 04.11.2024.

Відповідно до вимог ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Законодавчий припис про необхідність мати при собі і пред`являти за вимогою військово-обліковий документ покладає на особу обов`язок отримати такий документ.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо постанови № 210 про адміністративне правопорушення від 29.10.2024

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що охоплюється дією особливого періоду.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період.

Згідно ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до п. п. 9 п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління, військовими частинами Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно змісту спірної постанови № 210, остання постановлена із посиланням на порушення позивачем вимог абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до змісту абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни України зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суть порушення, яке вказано у постанові - відсутність при собі військово-облікового документу та не пред`явлення на вимогу офіцера мобілізаційного відділення наведені дій не охоплюється диспозицією абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відтак, суд приходить до висновку, що постанова № 210 від 29.10.2024 винесена із порушенням вимог чинного законодавства, отже підлягає скасуванню.

Щодо постанови № 201 про адміністративне правопорушення від 29.10.2024.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.

Згідно письмових матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові від 29.10.2024 № 201 вказується, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням відповідача.

У матеріалах справи немає доказів того, що позивачу взагалі надавалось направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, як і немає витягу з журналу реєстрації таких направлень.

Копію направлення, що долучено стороною відповідача до відзиву на позовну заяву суд до уваги не приймає, оскільки таке направлення не містить необхідних реквізитів, а саме: дати та підпису уповноваженої особи, реєстраційного номеру, а є лише заповненим бланком із поміткою «відмова».

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, суд приходить до висновку, про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, інкримінованого йому протоколом № 201 про вчинення адміністративного правопорушення від 29.10.2024 та постановою № 201 від 29.10.2024.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вказаних норм, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 210-1 ч. 2, 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №201 від 29.10.2024, постановлену начальником Клабуковим Дмитром Олександровичем, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження у справі закрити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №210 від 29.10.2024, постановлену начальником Клабуковим Дмитром Олександровичем, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено - 14 березня 2025 року.

Суддя В.О. Сенюта