Справа № 580/12537/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі представника позивача - Пугач Л.М.,

представника відповідача - Макаєва Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 31 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.12.2024 № ПС 001080 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 132-2 КУпАП.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 22.10.2024 між СФГ «Сокіл» (продавець) та ТОВ «Демар Плюс» (покупець) укладено договір купівлі-продажу кукурудзи. У рамках вказаного договору 24.10.2024 у відповідності до пункту 3.1. договору продавець на умовах FCA - склад Продавця (СФГ «Сокіл») відвантажив 24,92 тони кукурудзи. Згідно з Інкотермс 2020, відповідальність за транспортування після передачі товару перевізнику покупця покладається на покупця. Отже, після виїзду транспортного засобу зі складу продавця всі ризики та витрати перейшли до ТОВ «Демар Плюс» та перевізника. Звертаючи увагу на те, шо продавець після передачі товару не несе відповідальності за його перевезення, а також на те, що відомості внесення до ТТН відповідають фактичній масі, встановленій за допомогою сертифікованих вагів, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 31 січня в 2025 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивача неможливо притягнути до відповідальності за перевищення маси транспортного засобу (стаття 132-2 КУпАП), оскільки за диспозицією статті відповідальність має наступати виключно за внесення (зазначення) вантажовідправником неправдивих відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної.

Апелянт зазначає, що СФГ «Сокіл» несе відповідальність виключно до моменту передання товару призначеному покупцем перевізнику. Таким чином, після виїзду транспортного засобу зі складу постачальника (продавця) відповідальність покладається на покупця та його перевізника.

Стверджує, що згідно проведеного позивачем зважування транспортного засобу, сертифікованими вагами, встановлено, що маса транспортного засобу становить 41,24, що тільки на 1,24 т. перевищує допустиму межу 40 т. та становить 3,1% від встановлених законодавством вагових та габаритних параметрів.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2025 та від 25.02.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від представника Державної служби України з безпеки на транспорті 20.02.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що скаржник не надав жодних вагомих доказів, які могли б поставити під сумнів правильність вимірювань, проведених працівниками відповідача. Зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 132-2 КУпАП.

Від позивача 20.02.2025 надійшла відповідь на відзив, в якій останній викладає доводи та висновки своєї позиції, аналогічно тим, які викладені в його апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 12.03.2025 представник позивача та відповідача надали свої пояснення по суті спору.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.10.2024 о 10:39 на 103 км + 200 м траси Н-08 інспектори Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області ДСБТ Биченко Б.О. та Обухов О.І. зупинили автомобіль Renault д/н НОМЕР_1 для проведення рейдової перевірки. Зазначена перевірка здійснювалася відповідно до направлення на рейдову перевірку № НР001087 від 17.10.2024 та щотижневого графіка рейдових перевірок.

Водій ОСОБА_2 надав видану СФГ «Сокіл» товаро-транспортну накладу від 24.10.2024 № 1, в якій зазначено вага брутто - 41,240 тон, нетто - 24,92 тони.

Під час габаритно-вагового контролю зафіксовано, що фактична маса транспортного засобу з вантажем становить не 41,240 тони, а 43,79 тони (перевищення нормативної маси на 3,79 тон, тобто на 9,47 %, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України).

Згідно із наданими представником відповідачів документами зважування здійснювалося за допомогою повіреного засобу вимірювання - вагів автомобільних для зважування у русі 20-ВА-Д-2-1 WWS-0,9 зав № 2061.

Результати перевірки 24.10.2024 оформлено довідкою № ДЗ 006667 про здійснення габаритно-вагового контролю; актом № АВ 005330 про перевищення нормативних вагових параметрів; актом № АР 112718 про перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Водій ОСОБА_2 отримав акт № АВ 005330 та довідку № ДЗ 006667, не висловивши заперечень щодо їх змісту. У зв`язку з відмовою водія провести приведення маси транспортного засобу у відповідність, транспортний засіб було заблоковано (Акт № АБ 003486 від 24.10.2024).

Після приведення вагових параметрів у відповідність 25.10.2024 транспортний засіб було розблоковано.

На підставі зафіксованих відомостей старшим інспектором Биченком Б.О. складено доповідну записку від 01.11.2024 № 39517/43/18-24 від 01.11.2024. Рекомендованим листом директору СФГ «Сокіл» за адресами реєстрації господарства та проживання ОСОБА_1 05.11.2024 надіслано повідомлення про розгляд 03.12.2024 у Відділі державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-2 КУпАП, яке 14.11.2024 отримано позивачем.

У вказаний час ОСОБА_1 за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення не з`явився, заперечень та клопотань не надіслав.

Виконувачем обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто справу за наявними матеріалами, без участі особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.

За результатами 03.12.2024 винесено постанову № ПС 001080 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови від 03.12.2024 №ПС001080 вантажовідправником СФГ «Сокіл», керівником ОСОБА_1, внесені (зазначені) відомості про вагу вантажу до ТТН № 1 від 24.10.2024 не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові параметри понад 5 %, але не більше 10 %. А саме зазначена маса ТЗ з вантажем склала 43 790 кг при допустимих 40 000 кг. В ТТН № 1 від 24.10.2024 зазначена маса 41 240 тон.

Не погоджуючись із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 132-2 КУпАП внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб-підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправників у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків включно, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб-підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправників у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені(зазначені)відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків включно,- тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб-підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За диспозицією вказаної норми на вантажовідправника вантажу покладається відповідальність за внесення (зазначення) ним відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним.

Щодо доводів апелянта про те, що він не є особою до якої слід застосовувати адміністративне стягнення за вчинене правопорушення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», вантажовідправник - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Статтею 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що вантажовідправник має право на: передачу вантажоперевізнику для перевезення; відшкодування збитків, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу. Вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника(прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці),прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію; здійснювати в установленому порядку страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків підчас перевезення вантажів; відшкодовувати витрати та збитки, заподіяні внаслідок порушення ним законодавства з питань перевезення вантажів.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, головою СФГ «Сокіл» є ОСОБА_1 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 24.10.2024 №1, яка міститься в матеріалах справи, вантажовідправником є Фермерське господарство «СФГ «Сокіл».

Статтею 279-5 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2,частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Статтею 132-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу, що накладається на спеціального суб`єкта - уповноважену посадову особу вантажовідправника.

За диспозицією вказаної норми на вантажовідправника вантажу покладається відповідальність за внесення (зазначення) ним відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним.

У свою чергу, відповідно до статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення зв`язані недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до службових обов`язків.

Відтак, статті 132-2 КУпАП підлягає застосуванню в сукупності із ст.14 КУпАП.

Таким чином, уповноважені на те посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті, як того вимагає частина перша статті 279-5 КУпАП при винесенні спірної постанови, встановили правильно відповідальну особу вантажовідправника на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якою є позивач - ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою масу вантажу, однак встановив перевищення маси транспортного засобу, за що не передбачено відповідальності за статтею 132-2 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363 (Далі Правил № 363) «Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу».

Отож, товарно-транспортна накладна є основним первинним документом, який містить інформацію про перевезення вантажу, обсяги такого перевезення (загальну масу, довжину, ширину, висоту) та відповідальних за його здійснення осіб.

Таким чином, товарно-транспортна накладна підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Відповідно до п. 11.3 Правил № 363, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Відповідно до статті 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт» вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу транспортного засобу без завантаження та з вантажем, надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію.

Враховуючи вищевикладене, водій транспортного засобу перед прийняттям вантажу зобов`язаний перевірити відповідність реквізитів ТТН договору перевезення, в тому числі відповідність маси ТЗ без завантаження та з вантажем зазначеної у ТТН, договору перевезення вантажу та чинним нормам законодавства щодо дозволених вагових параметрів.

Відповідно, за умови будь-яких невідповідностей, водій може відмовитись від прийняття вантажу для перевезення, узгодивши зазначене з перевізником.

При цьому, приймаючи вантаж до перевезення, водій та вантажовідправник підтверджують достовірність внесених даних до ТТН, в тому числі окремо масу тари, масу нетто та масу брутто.?

Щодо доводів апелянта про те, що згідно проведеного позивачем зважування сертифікованими вагами транспортного засобу встановлено, що маса транспортного засобу становить 41,24 т., що тільки на 1,24 т. перевищує допустиму межу 40 т. та становить - 3,1 % від встановлених законодавством вагових та габаритних параметрів і є недостатніми для притягнення позивача до відповідальності, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем надано: довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.10.2024, відповідно до якої повна маса транспортного засобу становила 43,79 тони при допустимих 40,0 тон; акт № АВ 005330 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.10.2024; товаро-транспортну накладну № 1 від 24.10.2024 року, згідно якої вантажовідправником є Фермерське господарство «СФГ «Сокіл»», в якій маса вантажу брутто зазначена 41,240 тон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль RENAUKLT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з якого вбачається, що маса транспортного засобу без вантажу становить 7,100 тон, відеофіксація порушення.

Із наданих до суду першої інстанції відповідачем доказів вбачається, що зважування здійснене на сертифікованому пересувному пункті габаритно-вагового контролю, що відповідає метрологічним стандартам України. Вагове обладнання пройшло необхідні метрологічні перевірки, що підтверджується чинними свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 4426, виданим 10.10.2024 ТОВ «Повірочна лабораторія» та чинне до 10.10.2025.

Перевірка проводилася із застосуванням відеофіксації, результати зважування зафіксовано в автоматичному режимі чеком зважування, а також у довідці № ДЗ 006667 про здійснення габаритно-вагового контролю, актах № АВ 005330 про перевищення нормативних вагових параметрів, № АР 112718 про перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Також від представника відповідача до суду апеляційної інстанції 11.03.2025 надійшла заява, в якій останній просить суд з метою повного та всебічного розгляду справи долучити до матеріалів справи відеофіксацію проведення перевірки.

Колегія суддів встановила, що такий доказ (диск з відеофіксацією проведення перевірки) надано до суду першої інстанції, але за технічними причинами при перегляді такого відеозапису був відсутній звук.

Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 Кодексу адміністративного судочинства України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз зазначених документів на переконання суду апеляційної інстанції підтверджує, що в ході перевірки виявлено порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж, саме внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарит вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавство документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 % до 10 % включно.

Відтак, відомості про масу вантажу в ТТН не відповідають фактичним даним та перевищують нормативно встановлені законодавством вагові параметри, а тому встановленні вище обставини справи підтверджують правильність дій відповідача щодо притягнення позивача до відповідальності.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що спірна постанова прийнята відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Разом з цим, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті ст. 279-5 КУпАП України постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що рекомендованим листом директору ФГ «СФК «Сокіл» ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації фермерського господарства та за адресою місця проживання позивача надіслано повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення 03.12.2024 у Відділі державного нагляду (контролю) у Черкаській області.

Таким чином, відповідачем вчинялись дії щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відтак, наведене вище вказує на відсутність правових підстав для скасування оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення №001080 від 03.12.2024.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 31 січня в 2025 року у справі №580/12537/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова