Справа № 280/6997/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВСТАНОВЛЕННЯ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ

13 березня 2025 рокуСправа № 280/6997/24 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Конишева О.В розглянувши в порядку письмового провадження заяву заяви ОСОБА_1 поданої в порядку ст. 382 КАС України у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №96 від 12.07.2024 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2023 року по 31.12.2023 року включно ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі Довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-02/297 від 26.06.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 24.07.2024 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2024 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі Довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-02/299 від 12.07.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

03.03.2025 до суду від позивача надійшла заява подана в порядку ст.382 КАС України, відповідно до якої позивач просить суд:

встановити судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року у справі №280/6997/24 у повній відповідності до його дійсного змісту та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області упродовж 10 днів подати звіт про виконання цього судового рішення в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.03.2025 призначено до розгляду заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Аналіз норм статті 382 КАС України дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог, а так само і після, попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача. Такий контроль встановлюється в разі, якщо судове рішення не виконується зобов`язаною стороною тривалий час без поважних на те підстав.

Позивач у заяві зазначає, що у відповіді УПФУ від 20.01.2025 року було зазначено, що на виконання рішення суду від 30.09.2024 року у справі №280/6997/24 УПФУ проведено перерахунок мого довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 року по 30.01.2025 року та проведено донарахування, однак не проведено виплату цих донарахованих сум у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України.

Так, судом встановлено, що відповідачем на виконання рішення суду здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2023 року по 30.01.2025 року. Згідно індивідуального перерахунку (протокол за період 01.01.2023-31.01.2025), відповідачем нараховано, але не виплачено 470794,50 грн.

Щодо виплати позивачу перерахованих коштів, суд враховує, що органи Пенсійного фонду України фінансують види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.

Таким чином, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з підпунктами 4-5 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктами 20, 29 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Проте, судом не встановлено умислу відповідача спрямованого на невиконання рішення суду. Отже, невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили у порядку передбаченому статтею 382 КАС України.

Суд також звертає увагу заявника на те, що будь-яке рішення суду в разі набрання законної сили виконується в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, заява щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя О.В.Конишева