Справа № 640/5650/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5650/22 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу та Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Херсонській області" у оформленні та направленні всіх необхідних документів про призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ОСОБА_1 шляхом зарахування до календарної вислуги років (19 років 02 місяці 22 день) для призначення пенсії час служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчислений з розрахунку один місяць служби за півтора місяці з врахуванням пільгової вислуги років;

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу та Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Херсонській області" підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 №3-1, необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням пільгової вислуги років, шляхом зарахування часу служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач 1 протиправно відмовив заявнику в оформленні та направленні всіх необхідних документів про призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, шляхом зарахування до календарної вислуги років (19 років 02 місяці 22 день) для призначення пенсії час служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчислений з розрахунку один місяць служби за півтора місяці з врахуванням пільгової вислуги років.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №640/5650/22 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення норм матеріального права, тому, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в письмовому провадженні на 12.03.2025.

14.01.2025, під № 806 до суду від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає таке.

За матеріалами справи, 10.05.2021 позивач звернувся із заявою до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Херсонській області з проханням оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». (а.с. 16)

Листом від 18.11.2021, Департамент персоналу МВС України відмовив у підготовці та поданні документів, посилаючись на відсутність законних підстав для отримання права на призначення пенсії у зв`язку з тим, що обов`язковою умовою на день звільнення є наявність саме 22 років 6 місяців календарної вислуги років, а не пільгових. (а.с. 18)

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що:

- визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат;

- пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»;

- саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення їм пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні;

- територіальні медичні об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по областях (зокрема, відповідач-2) є уповноваженими органами для вирішення питань по прийманню заяв на призначення пенсії працівникам ОВС, оформлення документів для вирішення питання по призначенню пенсії та видачі щодо таких працівників довідок про грошове забезпечення;

- фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем-1 не вчинено щодо позивача протиправних дій у вигляді відмови в зарахуванні до вислуги років позивача для перерахунку пенсії окремих періодів служби в календарно-пільговому обчисленні;

- позивачем не було надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, в розумінні норм статей 73, 74 КАС України, щодо звернення до відповідачів із заявою щодо зарахування йому до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарно - пільговому обчисленні вищевказаних періодів його служби та, на підставі означеного направити його заяву про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до третьої особи для вирішення питання про призначення пенсії;

- позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги в межах спірних правовідносин, є передчасними.

Доводи апеляційної скарги позивача:

- відповідач позбавив позивача законного права на призначення пенсії за вислугу років, яке виникло ще у 2015 році;

- станом на дату виникнення спірних правовідносин, постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 не існувало, тому посилання на її приписи не можуть враховуватись у даній справі;

- позивач звернувся до належного органу, а відмову у задоволенні його заяви, надав саме заявлений у даній справі відповідач;

- висновок суду першої інстанції про передчасність позовних вимог, є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

На обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що має достатню вислугу років для призначення пенсії за вислугу років, проте відповідач ухилився від обов`язку підготувати на направити до пенсійного органу документи, необхідні для її призначення. Стверджує, що зміст та обсяг досягнутих ним соціальних гарантій не може бути звужено, шляхом внесення змін до законодавства або прийняття нових законодавчих актів. За таких обставин наполягає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягає норма статті 12 Закону № 2262-XII, а зміна правового регулювання у питаннях, пов`язаних із реалізацією права на соціальний захист звужує права.

Натомість, відповідач стверджує, що обов`язковою умовою для отримання права на призначення пенсії, є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. Водночас, у позивача недостатньо вислуги років, у календарному обчисленні, для оформлення документів, необхідних для призначення пенсії. Також, застосуванню до спірних правовідносин підлягає та правова норма, що діє на момент реалізації особою права на соціальний захист.

Статтею 102 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-ХІІ.

Так, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (у відповідній редакції) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 12 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Слід зазначити, що позивача звільнено зі служби на підставі наказу 06.11.2015. Відповідно до інформації, зазначеній у цьому наказі, станом на день звільнення зі служби стаж служби в поліції складає 19 років 02 місяці 22 дні. (а.с. 18)

Таким чином, для реалізації позивачем права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, у останнього на день звільнення зі служби повинна бути вислуга 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно із цим, колегія суддів зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Правова визначеність, як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому, часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019).

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діє на момент реалізації позивачем права на пенсію, а отже, до спірних правовідносин не слід застосовувати правову норму, що діяла на час вступу на службу/проходження служби. З цих же підстав, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що вирішуючи цей спір, необхідно врахувати зміни у правовому регулюванні щодо обчислення вислуги років, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, що набули чинності з 19.02.2022, позаяк, звернення до Ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області датовано 10.05.2021, а відмова Департаменту персоналу МВС України прийнята 18.11.2021, тобто, до прийняття постанови № 119.

Ключовим питанням у цій справі, є питання зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ стажу роботи у пільговому обчисленні, про що наголошував позивач при зверненні до Ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області.

Згідно із статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (Постанова від 17.07.1992 № 393).

Так, Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, Верховний Суд дійшов висновку про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Зважаючи на викладене, доводи сторони відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, є саме календарна вислуга років є помилковими, адже цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах відповідає практиці Верховного Суду, викладеній зокрема, у постанові від 27.07.2022 у справі № 766/4549/17 та інших.

Разом з цим, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано, зокрема, Порядком № 3-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із вищезазначеним Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до положень Порядку № 3-1, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Пунктами 12 і 13 Порядку № 3-1, визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

Тож, на МВС України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до Закону № 2262-ХІІ, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Одночасно із цим, суд першої інстанції констатував, що відповідачем-1 не вчинено щодо позивача протиправних дій у вигляді відмови в зарахуванні до вислуги років позивача для перерахунку пенсії окремих періодів служби в календарно-пільговому обчисленні. Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, позаяк, у даній справі розгляд справи здійснювався за участю одного відповідача - МВС України, а оскаржувана відмова надана Департаментом персоналу МВС України (лист № 52719/22-2021 від 18.11.2021), який констатував повернення документів ОСОБА_1 без реалізації.

Щодо зазначення судом першої інстанції про те, що питання щодо розрахунку вислуги років позивача відноситься до компетенції ЛК ГУ МВС України в Херсонській області, колегія суддів зазначає, що звернення позивача було адресовано вказаному органу, проте, відмова була надана саме Департаментом персоналу МВС України ().

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач, не врахувавши прохання позивача обчислити певні періоди служби для обчислення вислуги років для призначення пенсії з розрахунку один місяць служби за півтора місяці (пільгове обчислення) та не надавши до Пенсійного органу документи, необхідні для призначення позивачеві пенсії, діяв протиправно та без дотримання критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України.

На переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо звернення до відповідачів із заявою щодо зарахування йому до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарно - пільговому обчисленні вищевказаних періодів його служби та, на підставі означеного направити його заяву про призначення пенсії та всі необхідні документи, що вказує на передчасність вимог, є помилковим, та суперечить змісту заяви позивача від 10.05.2021 (а.с. 16-17).

Водночас, оскільки питання обчислення та розрахунку вислуги років/пільгового обчислення належить до компетенції та повноважень відповідача, з урахуванням того, що прохання позивача не було задоволено та належним чином розглянуто, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення, шляхом визнання протиправною відмови та зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу повторно розглянути питання про підготовку та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням пільгової вислуги років, шляхом зарахування часу служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці.

Колегія суддів наголошує на тому, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 2262-XII. Натомість, на відповідача, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вимог Закону № 2262-XII, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів. За таких обставин, вбачається невідповідність відмови відповідача у оформленні позивачу документів, для призначення пенсії за вислугу років, з підстав відсутності необхідної вислуги років.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції, у відповідності до ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з неповним зґясуванням всіх обставин справи та порушенням норм матеріального права.

Судові витрати підлягають розподілу, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу у оформленні та направленні всіх необхідних документів про призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ОСОБА_1 , шляхом зарахування до календарної вислуги років (19 років 02 місяці 22 день) для призначення пенсії час служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчислений з розрахунку один місяць служби за півтора місяці з врахуванням пільгової вислуги років.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу повторно розглянути питання про підготовку та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням пільгової вислуги років, шляхом зарахування часу служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, обчисленого з розрахунку один місяць служби за півтора місяці.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко