Справа № 200/8552/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м.Дніпросправа № 200/8552/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі № 200/8552/24 (суддя Голубова Л.Б., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач) № 52 від 26.11.2024 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 : з 29.03.1983 по 06.03.1983 проходження навчальної, технологічної і переддипломної практики в Водрем-23; з 01.09.1980 по 01.03.1984 навчання в Ясинуватському будівельному технікумі; з 02.04.1984 по 10.05.1984 майстер виробничого навчання Ясинуватського СПТУ №24; з 10.05.1984 по 24.05.1986 служба в армії; з 17.07.1986 по 29.09.1987 слюсар-монтажник обладнання заводів по виробництву коксу Авдіївського спецуправління «Коксохіммонтаж» №227; з 30.09.1987 по 12.03.1991 майстер виробничого навчання СПТУ №24 м. Ясинувата; з 13.03.1991 по 01.07.1991 відеооператор відеозалу Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 01.07.1991 по 26.03.1997 керівник дискотеки Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 16.04.1997 по 25.03.1999 постачальник МЧП «Старт» та призначити пенсію за віком з 10.12.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскарженим рішенням № 52 позивачу безпідставно відмовлено в призначені пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 31 рік. Позивач стверджує, що відповідач до страхового стажу не зарахував періоди роботи позивача згідно його трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в графі «дата народження» зазначено тільки рік народження, без дати та місяця. Крім того, в спірному рішенні відповідача вказано, що позивачем не надано довідки з місця проживання. Таке рішення призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 52 від 26.11.2024 року про відмову у призначенні пенсії позивачу. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 : з 29.03.1983 по 06.03.1983 проходження навчальної, технологічної і переддипломної практики в Водрем-23; з 01.09.1980 по 01.03.1984 навчання в Ясинуватському будівельному технікумі; з 02.04.1984 по 10.05.1984 майстер виробничого навчання Ясинуватського СПТУ №24; з 10.05.1984 по 24.05.1986 служба в армії; з 17.07.1986 по 29.09.1987 слюсар-монтажник обладнання заводів по виробництву коксу Авдіївського спецуправління «Коксохіммонтаж» №227; з 30.09.1987 по 12.03.1991 майстер виробничого навчання СПТУ №24 м. Ясинувата; з 13.03.1991 по 01.07.1991 відеооператор відеозалу Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 01.07.1991 по 26.03.1997 керівник дискотеки Будинку культури залізничників м. Ясинувата; з 16.04.1997 по 25.03.1999 постачальник МЧП «Старт» та призначити позивачу пенсію за віком з 10.12.2024 року.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, порушення процесуальних норм, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі відповідач вказує, що для зарахування стажу роботи у спірні періоди позивачу необхідно внести зміни у трудову книжку згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993р №58 або надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами , на яких працював позивач. У позивача недостатньо стажу для виходу на пенсію. Крім того, відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відмовна електронна справа перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Наголошує, що відповідно до заяви, поданої засобом вебпорталу Пенсійного фонду України, місце реєстрації та проживання заявника - м. Ясинувата Донецької області, яке згідно наказу від 22.12.2022 № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ.

Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Розпорядженням голови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року №3 справу №200/8552/24 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі №200/8552/24 передано на розгляд Третього апеляційного адміністративного суду як найбільш територіально наближеного після задоволення заяв про самовідвід членів колегії суддів відповідно до п.4 ч.1 та ч.2,7 ст. 29, ч.3 ст.41 КАС України.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить ІD-паспорт№ НОМЕР_2 (а.с. 12).

Згідно з довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Наразі позивач мешкає за договором оренди приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16-17).

Позивач 19.11.2024 року звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 52 від 26.11.2024 року, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача, було відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 рік.

Зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача згідно з його трудовою книжкою НОМЕР_1 від 30.03.1983 року, оскільки в графі «дата народження» зазначено тільки рік народження, тобто, без числа та місяця.

В спірному рішенні також зазначено, що відповідно до пункту 14-4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Відповідно до заяви місце реєстрації та проживання заявника - м. Ясинувата Донецької області, яке згідно наказу від 22.12.2022 № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ. Заявником не надано довідки з місця проживання.

Позивач, вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ у Київській області, звернувся до суду з позовом про його скасування та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників. Певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 30.03.1983 року. Суд також вказав, що зазначення відповідачем в рішенні №52 від 26.11.2024 року даних про відсутність в матеріалах ЕПС довідки про місце проживання заявника, не може слугувати підставою для відмови в призначенні пенсії за віком, оскільки така підстава не передбачена пенсійним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 цього Закону передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, зокрема в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, за наявності страхового стажу не менше 31 року.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, норми наведеного Порядку застосовуються у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1983 року, на титульній сторінці визначений рік народження ОСОБА_1 «1964», а число та місяць його народження відсутні (а.с. 7). Трудова книжка (а.с. 7-10) містить такі записи:

-29.03.1983 по 06.03.1983 проходження навчальної, технологічної і переддипломної практики в Водрем-23;

-01.09.1980 по 01.03.1984 навчання в Ясинуватському будівельному технікумі;

-02.04.1984 по10.05.1984 майстер виробничого навчання Ясинуватського СПТУ №24;

-10.05.1984 по 24.05.1986 служба в армії;

-17.07.1986 по 29.09.1987 слюсар-монтажник обладнання заводів по виробництву коксу Авдіївського спецуправління «Коксохіммонтаж» №227;

- 30.09.1987 по 12.03.1991 майстер виробничого навчання СПТУ №24 м. Ясинувата;

- 13.03.1991 по 01.07.1991 відеооператор відеозалу Будинку культури залізничників м. Ясинувата;

- 01.07.1991 по 26.03.1997 керівник дискотеки Будинку культури залізничників м. Ясинувата;

- 16.04.1997 по 25.03.1999 постачальник МЧП «Старт».

Територіальним органом ПФУ не врахований весь наведений вище трудовий стаж з підстав запису на титульному аркуші трудової книжки лише року народження позивача, без зазначення дня і місяця народження.

Станом на час заповнення трудової книжки - 30.03.1983 року порядок ведення трудових книжок визначався постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робочих і службовців» (Постанова № 656), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, що затверджена Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (Інструкція 162).

Абзацом 1 пункту 13 Постанови №656 було передбачено, що при звільненні робочого чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою.

Аналогічні вимоги були установлені абзацом 1 пункту 4.1. Інструкції № 162.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

При цьому, абзаци 1-2 пункту 18 Постанови № 656 визначали, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки уповноваженою на те посадовою особою підприємства-роботодавця.

При цьому, суд вірно зауважив, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, однак відповідач не виконав приписи вказаної статті Закону № 1058-ІV.

Таких дій з боку відповідача вжито не було.

Відповідач в межах своїх повноважень зобов`язаний був розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком.

В спірних правовідносинах пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Таким чином є правильними висновки суду про неправомірність дій відповідача, що полягали у не зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи, зазначених в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 30.03.1983 року. Відтак, відповідач мав призначити позивачу пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 10.12.2024 року.

Пунктом 14-6.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/ проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першої статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 06.12.2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», якою визначив механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік затвердженонаказом Мінреінтеграції від 22.12.2022р. №309.

Відповідно до пункту 1.2 Переліку Ясинуватська міська територіальна громада, де зареєстрований позивач, віднесена до території, яка є тимчасово окупованою.

Згідно з приписами пункту 14-4 розділу 15 Прикінцевих положень Закону № 1058 громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Суд встановив, що у анкеті-опитування, що надана до заяви про призначення пенсії, позивач вказав про неодержання ним будь-яких пенсійних виплат.

Крім того, відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1) у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Водночас, доказів повідомлення відповідачем позивача у визначений Порядком №22-1 спосіб про необхідність подання додаткових документів, в тому числі особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації матеріали справи не містять.

Стосовно ненадання позивачем довідки про місце проживання суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи - відомості про місце проживання особи.

Тобто, Порядком №22-1 не визначено обов`язку надавати довідку про місце проживання, а лише визначено необхідність надання відомостей про місце проживання.

Як свідчать матеріали справи позивачем до заяви про призначення пенсії за віком надано відомості про реєстрацію місця проживання, а також надані відомості про його фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Суд встановив, що позивач не отримував статусу внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Отже, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Щодо доводів скаржника, що відмовна електронна справа перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, колегія суддів зазначає наступне.

Спірне рішення №52 від 26.11.2024 року приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача від 19.11.2024 року, і суд визнав таке рішення протиправним та скасував. Отже, судом обгрунтовано покладено обов`язок саме на відповідача ГУПФУ у Київській області прийняти рішення за заявою позивача.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі №200/8552/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак