Справа № 420/37893/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; для листування АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.11.2024 року про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років; - зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 28.02.2018 року йому за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з ураху3ванням вислуги 29 років 01 міс 27 днів.

Ухвалою суду від 11.12.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

До суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду, докази сплати судового збору та позов, у якому позивач просить: - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №3538 від 22.11.2024 року про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років; - зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 29.02.2018 року (наступний день після звільнення) йому за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням вислуги 29 років 01 міс 27 днів.

Ухвалою суду від 18.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у порядку ст.262 КАС України.

Позивач зазначив, що в періоди період з 28.11.1996 по 28.02.2018 проходив військову службу, в тому числі в період з 17.09.1997 по 28.02.2018 - у НОМЕР_1 прикордонному загоні ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_2 )Державної прикордонної служби України.

Наказом від 28.02.2018 №95-ОС НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України його звільнено в запас ЗСУ за підпунктом «г» абзацом 2 (через сімейні обставини або інші поважні причини: утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем повнолітньої дитини віком до 23 років, яка є інвалідом І чи II групи, якщо вона (він) не висловив бажання продовжувати військову службу).

Станом на день звільнення відповідно до наказу від 17.12.2019 №553-ОС, вислуга років становила: календарна військова 21 рік 03 місяця 02 дня, пільгова військова - 07 років 10 місяців 25 днів; всього військова - 29 років 01 місяць 27 днів.

Позивач вказує, що на момент звільнення він мав наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів п.3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою №393 (далі Порядок №393)

У жовтні 2023 року звернувся з заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України про оформлення та подання документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії за вислугою років. Проте йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2.07.2024 у справі №420/32322/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, та зокрема, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

На виконання вказаного рішення суду Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 22.10.2024 за №09/70486-24 направило до ГУ ПФУ в Одеській області документи для призначення пенсії йому за вислугою років.

За результатами розгляду наданих матеріалів, 22.11.2024 року ГУ ПФУ в Одеській області прийнято Рішення №3538 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2

Рішення мотивоване тим, що відповідно до ст.12 Закону України №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше. Згідно наданих документів на день звільнення зі служби ОСОБА_2 мав календарну вислугу 21 рік 03 місяця 02 дня. Оскільки пенсія призначається особам, які повинні мати 25 календарних роки і більше, для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_2 згідно із Законом правових підстав немає.

Позивач не погоджується із Рішенням №3538 ГУ ПФУ в Одеській області від 22.11.2024 року про відмову в призначенні пенсії та вказує, що Порядком №393 в редакції, чинній на день його звільнення (28.02.2018), до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на правові висновки Верховного суду викладені у постановах від 27.06.2018року у справі №750/9775/16-а, від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а, від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18.

Позивач стверджує, що рішенням суду від 22.07.2024 у справі №420/32322/23 встановлено, що його вислуга років у календарному обчисленні - 21 років 03 місяця 02 дня, пільгова 07 років 10 місяців 25 днів, всього 29 років 01 місяць 27 днів є достатньою підставою набуття ним права на пенсію за вислугою років відповідно до ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач вважає, що набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі вказаного Закону та просив задовольнити позовні вимоги.

До суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відповідно до пункту а статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"- "д", "ж" статті 1-2 Закону №2262 (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 Закону №2262), призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше. Також згідно з Порядком 393 для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років

Згідно з поданням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.10.2024 №11/ПВ-13261/СУД про призначення пенсії ОСОБА_1 на день звільнення зі служби, тобто на 28.02.2018, ОСОБА_1 має календарну вислугу 21 рік 03 місяці 02 дні та з урахуванням пільгового обчислення - 29 роки 01 місяць 27 днів. Вислуга років, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах враховується тільки для визначення розміру пенсії, а не права. Оскільки на день звільнення зі служби, тобто на 28.02.2018, ОСОБА_1 не мав вислугу 25 календарних роки і більше, є безпідставною його вимога в призначенні пенсії.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав наявності у позивача права на призначення пенсії на підставі п."а" ч.1 ст.12 Закону України №2262-ХІІ та регламентовані Законом України №2262-ХІІ, Порядком N 393, Порядком № 3-1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України з 28.11.1996 по 28.02.2018 він проходив військову службу, в тому числі в період з 17.09.1997 по 28.02.2018 - у НОМЕР_1 прикордонному загоні ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України.

Наказом від 28.02.2018 №95-ОС НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 , старшого прапорщика, інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » IV категорії (тип В), якому припинено (розірвано) контракт та звільнено у запас з військової служби за підпунктом «г» абзацом 2(через такі сімейні обставини або інші поважні причини: утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем повнолітньої дитини віком до 23 років, яка є інвалідом І чи II групи, якщо вона (він) не висловив бажання продовжувати військову службу) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військової обов`язок і військову службу».

В наказі зазначено, що вислуга років позивача станом на 28.02.2018 року становить: календарна військова 21рік 03 місяця 02 дня, пільгова військова 07 років 10 міс 35 дн, всього військова 29 років 01 міс 27 днів.

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою про оформлення та подання документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії за вислугою років.

Адміністрація листом від 14.11.2023 №11/М-17288-27527 повідомила позивача про відсутність підстав для підготовки відповідних документів у зв`язку з відсутністю календарної вислуги років.

Не погодившись із вказаною відповіддю позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №420/32322/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

На виконання вказаного рішення суду Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 22.10.2024 за №09/70486-24 направило до ГУ ПФУ в Одеській області документи для призначення пенсії йому за вислугою років.

ГУ ПФУ в Одеській області 22.11.2024 року прийняло Рішення №3538 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 з посиланням на положення пункту а статті 12 Закону України №2262-ХІІ, Порядок №393 щодо умови призначення пенсії наявність 25 та більше календарної вислуги років. ОСОБА_3 має лише 21рік 03 міс 02 дні календарної вислуги років. Вислуга років з врахуванням пільгової вислуги, враховується для визначення розміру пенсії, а не права на її призначення.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ та звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців є Закон України №2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст.12 Закону України №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" ст.12 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст.5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Статтею 17 Закону України №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст.17-1 Закону встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок №393 затверджений постановою від 17.07.1992 року №393 та визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Пункт 1 Порядку №3-1 визначає процедуру звернення за призначенням пенсії. Зокрема, Порядком встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду в областях, через уповноважені структурні підрозділи.

Згідно з п.12 Порядку №3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Позивач звернувся із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України у жовтні 2023 року про оформлення та подання документів до ГУ ПФУ в Одеській області для призначення пенсії за вислугою років та його повідомлено про відсутність підстав для підготовки відповідних документів у зв`язку з відсутністю календарної вислуги років.

Позивач звернувся до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2.07.2024 у справі №420/32322/23, зокрема, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Визнано право позивача на час його звільнення зі служби на пенсію за вислугою років.

На виконання вказаного рішення суду Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 22.10.2024 за №09/70486-24 направило до ГУ ПФУ в Одеській області документи для призначення пенсії йому за вислугою років.

Проте ГУ ПФУ в Одеській області рішенням від 22.11.2024 року ГУ ПФУ в Одеській області №3538 відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугою років з підстав відсутності календарної вислуги років.

Суд вважає, рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України застосовує правові висновки Верховного суду викладені у постанові від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21.

Верховний суд у вказаній постанові (пункти 36-48) зазначив, що до Законом України №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Законом України №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Порядком №393.

Визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Законом України №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі України №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч.4 ст.17 цього Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом України №2262-ХІІ як календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбаченіст.17-1 Закону України №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України №2262-ХІІ .

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

З аналізу вищезазначених норм права випливає, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення особи зі служби.

Верховний суд в постанові від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21 (п.49) зауважив, що зазначені висновки викладені у цієї постанові від 22.06.2023 року узгоджуються з правовою позицією, висловленою об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а та Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

Вказані правові висновки підтверджені Верховним Судом в постановах від 20.11.2024 року у справі №380/8441/21 та від 27.11.2024 у справі №420/29256/23.

В постанові від 20.11.2024 року у справі №380/8441/21 вказано: колегія суддів враховує, що редакцію п.3 Постанови №393 було змінено постановою КМУ від 16.02.2022 року №119, яка набрала чинності 19.02.2022. Вказаною постановою також змінено і назву Порядку №393. Суд зауважує, що після прийняття постанови КМУ від 16.02.2022 року №119 і ст.12 Закону України №2262-ХІІ, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Постановою КМУ від 16.02.2022 року №119 усунуто розбіжності між Законом України №2262-ХІІ та Постановою №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ. Зважаючи на зміну з 19.02.2022 правового регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд в постанові від 31.08.2023 року у справі №200/4951/22, серед іншого, дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку N 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою КМУ від 16.02.2022 року №119. Отже, зважаючи на те, що спірні правовідносини мали місце до 19.02.2022, колегія суддів погоджується із доводами скаржника про можливість пільгового обчислення вислуги років відповідно до Порядку №393 (у редакції до 19.02.2022) для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" ст.12 Закону №2262-ХІІ.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду та те, що позивач на дату звільнення зі служби (28.02.2018 року) мав пільговий стаж 29 років 01 місяць 27 днів при необхідному у відповідності до п. "а" ч.1 ст.12 Закону України №2262-ХІІ - 23 роки та більше, він набув право на призначення пенсії.

Позовні вимоги позивача щодо призначення пенсії з 28.02.2018 року не підлягають задоволенню, оскільки своє право на призначення пенсії він реалізував поданням заяви про призначення пенсії 28.10.2024 року. У відповідності до ст.48 Закону України №2262-ХІІ підставою для призначення пенсії є заява до територіального органу ПФУ з необхідними документами.

У постанові від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21 Верховний Суд також зазначив, що відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначенихст.2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнати протиправним та скасування рішення відповідача №3538 від 22.11.2024 року про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років; зобов`язання відповідача призначити та виплачувати з 28.10.2024 року позивачу пенсію вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням вислуги 29 років 01 міс 27 днів.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань 900,00грн.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; для листування АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №3538 від 22.11.2024 року «Про відмову у призначенні пенсії», яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати з 28.10.2024 року ОСОБА_1 пенсію за вислугою років (29 років 01 місяць 27 днів) відповідно до п. «а» ст.12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 900,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва