Справа № 520/204/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2025 року

м. Київ

справа №520/204/24

адміністративне провадження № К/990/10144/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

перевіривши касаційну скаргу Хмельницької митниці на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-Трейд» до Хмельницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Хмельницькою митницею подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року залишено без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду документа про сплату судового збору.

6 січня 2025 року Хмельницькою митницею до Другого апеляційного суду подано клопотання про відстрочення сплати судового збору та продовження строку на усунення недоліків поданої апеляційної скарги, на підтвердження вказаного додав виписки з рахунків від 3 січня 2025 року та 31 грудня 2024 року. В обґрунтування заявленого апелянт зазначає, що у апелянта тимчасово відсутні кошти для сплати судового збору, у зв`язку із чим немає можливості у строк сплатити судовий збір тому просив суд продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року Хмельницькій митниці відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала у зв`язку з невиконанням вимог ухвали цього суду від 25 грудня 2024 року щодо сплати судового збору.

Копію ухвали надіслано Хмельницькій митниці в електронному вигляді та доставлено до електронного кабінету одержувача 14 січня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

22 січня 2025 Хмельницькою митницею повторно подано апеляційну скаргу без платіжного доручення. В апеляційній скарзі скаржник заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в обґрунтування якого посилається на те, що вперше апеляційна скарга була подана у строк передбачений статтею 295 КАС України, проте у зв`язку з відсутністю документу про сплату судового збору апеляційну скаргу було повернуто скаржнику. Така обставина, на переконання скаржника, є підставою для поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2024 року апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних підстав його пропуску та наданням відповідних доказів та документа про сплату судового збору.

6 лютого 2025 року від Хмельницької митниці надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відстрочення (продовження) строку на усунення недоліків. В обґрунтуванні апелянт зазначає аналогічні обставини, які досліджувались судом, а саме тимчасова відсутність коштів для сплати судового збору, апелянт зазначав, що можливість сплати судового збору виникне після затвердження кошторису на 2025 рік, також апелянт посилався на введення воєнного стану на території України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Хмельницької митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-Трейд» до Хмельницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходив із того, що при зверненні до суду апеляційної інстанції з клопотанням від 6 лютого 2025 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги надано лише виписку з рахунку Хмельницької митниці, щодо відсутності коштів для сплати судового збору лише на зазначену дату - 6 лютого 2025 року. Інших доказів, що підтверджують відсутність коштів для сплати судового збору станом на дату звернення із клопотанням, так і протягом усього періоду апеляційного оскарження та доказів вжиття заходів щодо виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2025 року не надано.

10 березня 2024 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Хмельницької митниці на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року, у якій скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої статті 333 КАС України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, органи влади (у тому числі й митні), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Питання ж необхідності продовження процесуального строку, у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної чи касаційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19, висловлено правову позицію, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Крім того, відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Також в постанові заначено, що не подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з наведенням підстав для поновлення такого строку, є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апелянтом у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху не усунуто недоліки апеляційної скарги у повному обсязі.

Таким чином, подана касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Хмельницької митниці на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-Трейд» до Хмельницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх