Справа № 580/10894/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року справа № 580/10894/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Орленко В.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Левчук С.В.,

представника відповідача - Желізняк Ю.В. (згідно виписки ЄДР),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська 57, м. Черкаси, 18036, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 вх. №51396/24 позивач у позовній заяві просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невстановлення, ненарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за період служби з 13.10.2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненадання оновленого грошового атестату;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за період служби з 13.10.2017;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області підготувати та надати ОСОБА_1 оновлений грошовий атестат, з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за період служби до 13.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при її звільненні зі служби в поліції відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період служби - 13.10.2024, зважаючи на те, що позивач під час проходження служби у зазначений період мала доступ до державної таємниці, тому й має право на встановлення їй відповідної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 07.11.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку з доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду.

15.11.2024 вх. 53586/24 позивач надала до суду заяву, де в обгрунтування строку звернення до адміністративного суду зазначає, що до спірних правовідносин належать приписи статті 117 КЗпП в редакції на момент їх виникнення - жовтень 2017, тому право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Ухвалою суду від 19.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Визнав причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновив позивачу строк звернення до адміністративного суду із цим позовом у адміністративній справі №580/10894/24.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області у спірних правовідносинах діяло в межах наданих повноважень, оскільки позивачці надано допуск до державної таємниці за формою 2 розпорядженням Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 15.02.2014 № 20/Д. При цьому, для встановлення, нарахування та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з огляду на положення Закону №3855- XII, Положення №414 та Порядку №260 необхідною умовою є постійність праці з відомостями, що становлять державну таємницю. Отже, враховуючи, що відносно позивача не надходили мотивовані рапорти щодо роботи останньої з документами в умовах режимних обмежень та накази керівника про встановлення та виплату надбавки, рапорт керівника структурного підрозділу, письмові погодження з режимно-секретним підрозділом відповідного органу не видавалися, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, 29.11.2024 надав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з наявністю ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №580/7797/24 між тими самими сторонами з того самого предмету та з тих самих підстав в частині позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо невстановлення, ненарахування та не виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за період служби з 13.10.2017 та забов`язання відповідача встановити, нарахувати та виплатити таку надбавку за вказаний період, де відмовлено у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку, повернуто позовну заяву.

Ухвалою суду від 09.01.2025 постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 29.01.2025 - оголошено перерву до 18.02.2025 - повістками про виклик призначене підготовче засідання на 04.03.2025.

03.03.2025 позивач надала до суду заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, де зазначає, що провадження у справі №580/7797/24 не відкривалось, спір між сторонами по суті не розглядався та не вирішувався. Крім того, в ухвалі суду роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненні до суду. На момент звернення з цим позовом в провадженні Черкаського окружного адміністративного суду не перебуває інших позовів, з тим самим складом учасників, аналогічним предметом та підставами, чим пітверджено у позовній заяві, тому з огляду на зазначене, у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду просила відмовити.

04.03.2025 представник відповідача надала до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, обгрунтовуючи, тим, що позивач пропустила строк звернення до суду, а норми статті 233 КзПП до вказаних правовідносин не застосовуються.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, закрите підготовче провадження у справі та призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 05.03.2025.

03.03.2025 позивач надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

05.03.2025 представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. У справі № 580/5754/23 (ЄДРСР 114908401) суд встановив: «що ОСОБА_1 проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області з 10.02.2017 по 13.10.2017.

Так, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 10.02.2017 № 60 о/с позивач призначена оперуповноваженим відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 24.02.2017 № 70 о/с позивач призначена старшим інспектором з режиму секретності управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з 24.02.2017 року, звільнившись з посади оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи цього ж підрозділу.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.10.2017 № 274 о/с позивач звільнена зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

З грошового атестату № 174 вбачається, що позивачу до 02.01.2017 була встановлена надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%.

Під час проходження служби в поліції позивач мала допуск до державної таємниці за формою «два» на підставі розпорядження Управління Служби безпеки України УСБУ в Черкаській області від 15.02.2014 №20/Д, що суд встановив із листа ГУНП в Черкаській області від 26.05.2023 №13/К-112».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/5754/23 від 13.11.2023, позов задоволено, що набрало законної сили 09.07.2024:визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невстановлення, ненарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків за період служби з 10.02.2017 до 12.10.2017; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період служби з 10.02.2017 до 12.10.2017.

У позовній заяві позивач стверджує, що під час формування позовних вимог у справі №580/5754/23 допущено описку та вказано кінцеву дату невстановлення, ненарахування та не виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків за період служби до 12.10.2017, а не день звільнення зі служби -13.10.2017, тому за 13.10.20217 позивачу не встановлено, не нараховано та не виплачено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків. Крім того стверджує, що відповідачем надбавка за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків на день звільнення зі служби 13.10.2017, не внесена до грошового атестату, що позбавляє її права на перерахунок пенсії та отримання грошового забезпечення у належному розмірі.

29.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Черкаській областііз заявою, де просила видати оновлений грошови атестат з урахуванням рішення Черкаського окружного адмінітративного суду від 13.11.2023 у справі №580/5754/23.

Відповідач листом від 19.11.2024 №68447-2024 ГУНП в Черкаській на вказану заяву повідомлено позивачу, що грошовий атестат видається з підстав визначених пп. 2,3 Розділу 9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку полец затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за №669/28799 (далі - Порядок №260) та повідомлено, що грошовий атестат на ім?я ОСОБА_1 № 50 виготовлений в одному екземплярі 19.04.2018 та переданий до сектору з питань пенсійного забезпечення для подальшого призначення пенсії, копії не зберігаються. Відсутні підстави для видачі оновленого грошового атестату.

Позивач не погоджуючись з відмовою Головного управління Національної поліції в Черкаській області у нарахуванні та виплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за спірний період -13.10.2017 та у наданні оновленого грошового атестату, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулюються Законом України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-XII (далі Закон №3855-XII у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону №3855-XII залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені

секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; від 06.07.2010 для форми 3 - 10 років.

Допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 статті 22 Закону №3855-XII визначено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 26 Закону №3855-XII скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Відповідно до статті 30 Закону №3855-XII У разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону, Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення №414 у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

У пункті 1 Положення №414 зазначено, що види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Відповідно до п.2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Пунктом 5 Положення №414 визначено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Пунктом 6 Положення №414 визначено, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Виходячи з аналізу вказаних норм, надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією, зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Отже, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону України «Про державну таємницю» залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України «Про державну таємницю» виникає право на отримання компенсації.

Отже, положення статті 30 Закону України «Про державну таємницю», пунктів 2, 5 Положення №414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25.04.2018 по справі №802/74/15-а.

Для вирішення питання про те, чи умови праці особи передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю, необхідно насамперед з`ясувати обсяг функціональних обов`язків цієї особи за посадою та умови (вимоги, критерії), яким повинна відповідати особа для того, щоб бути призначеною на цю посаду та/або виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю. Це можна встановити, зокрема, на підставі посадових інструкцій, внутрішніх відомчих документів та/або підзаконних нормативних актів, які містять вимоги для зайняття певної посади у відповідному органі або регламентують порядок виконання робіт/завдань, що вимагають доступу до державної таємниці.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25.07.2019 по справі №296/6615/17.

Тобто, якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер і умови її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з допуском до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27.05.2020 по справі №806/2056/18.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими, оскільки у разі коли особа має відповідний доступ до державної таємниці і за умовами своєї професійної діяльності постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України «Про державну таємницю» виникає право на отримання компенсації.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 28.01.2021 року у справі №240/229/20, від 25.07.2019 року у справі №296/6615/17.

Питання нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейських визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», відповідно до пункту 1 якої грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Кабінетом Міністрів України постановлено виплачувати надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірах та порядку, визначених законодавством (підпункт 2 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»).

Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі Порядок №260) поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень)), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови їх призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад відповідного органу поліції, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, надання йому доступу до державної таємниці та постійної роботи із секретною інформацією або її носіями.

Судом встановлено, що під час проходження служби в поліції, зокрема у період - 13.10.2017 позивач мала допуск до державної таємниці за формою «два» на підставі розпорядження Управління Служби безпеки України УСБУ в Черкаській області від 15.02.2014 №20/Д.

Тобто, в період проходження служби, зокрема 13.10.2017, позивач мала доступ до державної таємниці, працювала з нею, проте відповідачем у вищевказаний період часу не здійснювались відповідні виплати.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що надбавка за роботу в умовах режимних обмежень позивачу не здійснювалась, у зв`язку з тим, що мотивовані рапорти щодо роботи останньої з документами в умовах режимних обмежень та накази керівника про встановлення та виплату надбавки, рапорт керівника структурного підрозділу, письмові погодження з режимно-секретним підрозділом відповідного органу щодо встановлення такої надбавки позивачу не надходили, тому надбавка за роботу в умовах режимних обмежень позивачу не встановлювалась, оскільки, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що у спірний період позивач мала доступ до державної таємниці та працювала з нею, тому така надбавка мала нараховуватися та виплачуватися позивачу.

Як зазначалось вище, факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з допуском до державної таємниці.

Так, згідно з листом відповідача від 13.06.2023 №13/К-130 відповідно до документів управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - УПН ГУНП), які перебувають на архівному зберіганні в відділі режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Черкаській області, встановлено, що згідно акта передачі-приймання матеріальних носіїв секретної інформації (далі - МНСІ) від Управління з обслуговування Вінницької, Черкаської та Кіровоградської областей ДПН НП України до УПН ГУНП в Черкаській області від 27.02.2017 № 4дск/40/4у-2017 старшим інспектором з режиму секретності УПН ГУНП в Черкаській області ( ОСОБА_1 ) прийнято 16 МНСІ з грифом секретності «цілком таємно» та 84 МНСІ з грифом секретності «таємно». В номенклатурних справах УПН ГУНП в Черкаській області інв.№ 115 та № 159дск встановлено, що в 2017 році позивач брала участь (член комісії) з розсекречування та знищення МНСІ. Згідно записів в пакетно-контрольному журналі УПН ГУНП в Черкаській області інв.№ 10 в період з 16.02.2017 по 12.10.2017 позивач отримала 36 пакетів з грифом секретності «цілком таємно» та 178 пакетів з грифом секретності «таємно»:

лютий 2017 року 5 документів з грифом секретності «таємно»;

березень 2017 року 10 документів з грифом секретності «цілком таємно» та 13 документів з грифом секретності «таємно»;

квітень 2017 року 5 документів з грифом секретності «цілком таємно» та 22 документи з грифом секретності «таємно»;

травень 2017 року 5 документів з грифом секретності «цілком таємно» та 40 документів з грифом секретності «таємно»;

червень 2017 року 1 документ з грифом секретності «цілком таємно» та 27 документів з грифом секретності «таємно»;

липень 2017 року 4 документи з грифом секретності «цілком таємно» та 23 документи з грифом секретності «таємно»;

серпень 2017 року 3 документи з грифом секретності «цілком таємно» та 30 документів з грифом секретності «таємно»;

вересень 2017 року 4 документи з грифом секретності «цілком таємно» та 13 документів з грифом секретності «таємно»;

жовтень 2017 року 4 документи з грифом секретності «цілком таємно» та 5 документів з грифом секретності «таємно».

Вказані обставини свідчать про те, що посада, яку займала позивач, передбачала роботу в умовах режимних обмежень та 15% надбавку.

Сукупність вищевказаних фактичних обставин вказує на те, що позивач мала допуск до державної таємниці, а характер її роботи передбачав роботу по забезпеченню режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, а отже є підставою для отримання позивачем надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Також слід зазначити, що у випадку відсутності факту постійної праці позивача з відомостями, що становлять державну таємницю, поняття "постійно" не залежить від кількості виготовлених такою особою документів або часу витраченого на роботу з такими документами, інформацією, а головним критерієм в даному випадку є наявність відповідного допуску до державної таємниці та практична реалізація права на такий допуск відповідно до функціональних обов`язків посадовою особою.

Обсяг функціональних обов`язків позивача, пов`язаних з доступом до державної таємниці не може виконуватися періодично та в незначній кількості. Матеріалами справи підтверджується той факт, що позивач мала допуск до державної таємниці та відповідно до функціональних обов`язків виконував службові обов`язки (роботу), які передбачали наявність такого допуску, та відповідно до неї застосовувалися обмеження, які передбачені для осіб, які мають право на доступ до державної таємниці.

Так, відповідач не надав до суду доказів того, що позивач під час проходження служби не працювала з документами, що містять державну таємницю.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невстановення, ненарахування та не виплати позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків посадового окладу за період проходження служби за 13.10.2017, а тому позовні вимоги в цій частині належать до задоволення.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненадання оновленого грошового атестату та зобов`язання підготувати та надати позивачу оновлений грошовий атестат, з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за період служби до 13.10.2017, суд зазначає таке.

У п.2 Розділу 9 Порядку №260 визначено вичерпні підстави за яких видається грошовий атестат поліцейським, а саме: в усіх випадках переміщення з одного органу поліції до іншого; при переведенні до Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України; при переході у встановленому порядку на роботу до інших міністерств та центральних органів виконавчої влади; при відрядженні поліцейських до інших органів державної влади або підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління цих органів, із залишенням у кадрах Національної поліції у випадках, коли за відрядженими зберігаються права, пільги та переваги, якими користуються відповідно до чинного законодавства поліцейські, що проходять службу в поліції; у разі звільнення із займаної посади у зв?язку із зарахуванням до ЗВО.

Згідно п. 3 Порядку №260 поліцейським, які звільняються з призначенням пенсії, грошовий атестат на руки не видається, а передається разом з іншими документами до підрозділу відповідного органу поліції, який здійснює підготовку та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів, за запитом такого підрозділу.

З матеріалів справи вбачається (лист Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 19.11.2024 №68447-2024), що грошовий атестат на ім?я ОСОБА_1 №50 виготовлений в одному екземплярі 19.04.2018 та переданий до сектору з питань пенсійного забезпечення для подальшого призначення пенсії.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі по тексту Порядок №3-1).

Наказом МВС від 19.09.2018 №760, який зареєстровано в Мін`юсті України 10.10.2018 за №1152/32604, затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань (надалі Інструкція №760).

Пункт 1 та підпункт 1 пункту 1 розділу І Інструкції №760 передбачає, що ця Інструкція визначає процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі - ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, виходячи із положень вищевказаних Порядку №3-1 та Інструкції №760, на уповноважені структурні підрозділи, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів.

Отже, враховуючи встановлення судом порушення прав позивача, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 відсотків від посадового окладу за період служби з 13.10.2017.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу, 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», то підстави для розподілу витрат із судового збору відсутні.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Належні, достовірні та допустимі докази сплати позивачем коштів на рахунок зазначеного вище адвоката відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд, враховуючи відсутністю в матеріалах справи попереднього розрахунку витрат позивача на послуги адвоката, договору з ним, доказів оплати таких послуг, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу .

Керуючись статтями 2, 5-16, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невстановлення, ненарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків за період служби за 13.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період служби за 13.10.2017.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.

Копію рішення направити учасникам справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська 57, м. Черкаси, 18036, ).

Рішення суду складене 14.03.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО