Справа № 420/6816/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6816/25
У Х В А Л А
13 березня 2025 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А, перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Білозерського районного суду Херсонської області та до Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,
До суду з позовом звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1 ) до Білозерського районного суду Херсонської області (далі - відповідач 1) та до Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області (далі - відповідач 2 , ТУ ДСА в Херсонській області), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області за №04-05/128 від 05.12.2024 року про призначення ОСОБА_2 тимчасово виконуючою обов?язки керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області.
- визнати протиправними та скасувати накази т. в.о керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області за №01-68/06 від 27.01.2025 року та за №01-68/22 від 12.02.2025 року про призупинення лії трудового договору з ОСОБА_1 .
- зобов?язати Білозерський районний суд Херсонської області злійснини корегування з 03.02.2025 року табелів обліку робочого часу працівників суду з урахуванням скасованих наказів.
- зобов?язати Територіальне управління державної судової адміністрації України в Херсонській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 03.02.2025 року, з утриманням передбачених законом податків і обов?язкових платежів.
- встановити строк для подання Білозерським районним судом Херсонської області до суду звіту про виконання судового рішення.
- встановити строк для подання Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Херсонськії області до суду звіту про виконання судового рішення.
Відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суддя вказує про таке.
Згідно частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Завданням адміністративного судочинства, згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено те, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.
Подібні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містять постанови Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у справах №800/435/17, № 800/559/17, №800/149/18 та № 9901/472/18.
Як вбачається з прохальної частини позову, з-поміж заявлених вимог позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області за №04-05/128 від 05.12.2024 року про призначення ОСОБА_2 тимчасово виконуючою обов?язки керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області.
Тобто, спірне рішення є індивідуально-правовими актом, а тому право на його оскарження має особа на яку поширюється дія такого рішення, в порядку передбаченому КАС України, тобто ОСОБА_2 .
За таких обставин, вказаний наказ Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області, яким призначено ОСОБА_2 тимчасово виконуючою обов?язки керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області, не створює безпосередньо для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків, відтак видання цього наказу не обумовило виникнення публічно-правових відносин у цій справі.
Разом з тим законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені в суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Одним із завдань таких обмежень є недопущення розгляду в судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч волі та інтересам) адресатів індивідуальних актів. Це досягається законодавчо встановленими обмеженнями, які є пропорційними переслідуваній меті.
Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 9901/26/21.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
У той же час, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постановах від 22 березня 2018 року у справі № П/9901/135/18, від 31 січня 2019 року у справі № 9901/56/19, від 27 червня 2019 року у справі № 9901/920/18, поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи. ( п. 6 ч. 1 статті 170 КАС України).
Враховуючи, що вказані позовні вимоги не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому відмовляючи у відкритті провадження у вказаній частині суд роз`яснює, що їх розгляд не віднесено до жодної з юрисдикцій.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 243, 248 КАС України,
Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Білозерського районного суду Херсонської області та до Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області за №04-05/128 від 05.12.2024 року про призначення ОСОБА_2 тимчасово виконуючою обов?язки керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області.
Роз`яснити, що розгляд справи у вказаній частині позовних вимог не віднесено до жодної з юрисдикцій.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копія ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами в частині відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її підписання..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна