Справа № 640/4676/20
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4676/20 Суддя першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Штульман І.В.,

суддів - Заїки М.М., Черпака Ю.К.,

при секретарі - Шіндер Ю.О.

за участю - Ковальчука В.О., - представника позивача, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кострича Михайла Петровича на проголошене о 10 годині 22 хвилині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2020 року, повний текст якого складено 20 липня 2020 року, у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року Головне управління ДПС у м. Києві (далі - позивач, ГУ ДПС у м. Києві) звернулося в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 332239,42 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2020 року позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем обліковується податковий борг із податку на доходи фізичних осіб, військового збору та пені у загальному розмірі 332239,42 грн, податкові повідомлення-рішення і податкова вимога направлялися на адресу ОСОБА_1 в установлені Податковим кодексом України (далі - ПК України) порядок і спосіб, а зобов`язання за вказаними актами є узгодженими, позаяк останні в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалися.

Не погоджуючись із рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2020 року, представник відповідача - адвокат Кострич М.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та залишити позов ГУ ДПС у м. Києві без задоволення.

В обґрунтування своїх доводів представник відповідача зазначає, що судом першої інстанції не перевірено, чи включені до складу оподаткованої суми прощеного боргу проценти, комісії та/або штрафні санкції. Крім того, звертає увагу, що 23 квітня 2021 року до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України внесені зміни, за яким борг, прощений кредитором за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків. У зв`язку з цим, зважаючи на приписи статті 58 Конституції України, апелянт вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу.

Після усунення визначених в ухвалі від 07 серпня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 19 грудня 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що належними і допустимими доказами підтверджується наявність у відповідача податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями, які в установленому порядку не оскаржувалися, а доводи апеляційної скарги про протиправність здійснених такими індивідуальними актами донарахувань є безпідставними, адже предметом спору про стягнення податкового боргу не охоплюється питання правомірності здійснених контролюючим органом нарахувань.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 березня 2025 року.

У судовому представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності апелянта та його представника, в якій також зазначено, що вимоги апеляційної скарги вони підтримують.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення ГУ ДПС у м. Києві до суду із цим позовом у відповідача існувала несплачена податкова заборгованість з:

- податку на доходи фізичних осіб в сумі 284765,67 грн за узгодженими податковими зобов`язаннями згідно податкових повідомлень-рішень від 11 січня 2017 року № та №001911306;

- військового збору в сумі 21401,76 грн за узгодженим податковим зобов`язанням згідно податкового повідомлення-рішення від 11 січня 2017 року №;

- пені в сумі 26071,99 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що згадані податкові повідомлення-рішення, а також податкова вимога форми «Ф» від 03 травня 2017 року №10410-17 на суму 332239,42 грн надсилалися ОСОБА_1 рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за податковою адресою - АДРЕСА_1 (а.с.47), однак поверталися відправникові за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.8-17).

Відтак, на переконання Окружного адміністративного суду міста Києва, з огляду на те, що сума податкового боргу підтверджена матеріалами справи, а процедура звернення до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості була дотримана, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і надалі у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пунктів 95.1 - 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Приписи абзацу першого пункту 59.1 статті 59 ПК України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Крім того, за правилами абзаців другого, третього, четвертого пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Матеріалами справи встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 11 січня 2017 року №, № та № направлялися ОСОБА_1 у відповідності до вимог ПК України, однак повернулися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Викладене, з урахуванням наведених вище норм, свідчить про те, що указані індивідуальні акти, які направлені відповідачу ОСОБА_1 на податкову адресу ( АДРЕСА_1 ), вважаються належним чином врученими.

Аналогічна позиція щодо належності вручення рішень податкових органів висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 20 жовтня 2020 у справі №140/30/20.

На цю ж адресу контролюючим органом направлялася і податкова вимога форми «Ф» від 03 травня 2017 року №10410-17.

При цьому, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що на час розгляду справи судом першої інстанції, а також перегляду його рішення судом апеляційної інстанції доказів оспорення згаданих податкових повідомлень-рішень і вимоги в установленому порядку платником податків надано не було.

З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що до складу об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також військового збору включається лише тіло кредиту, а починаючи з 23 квітня 2021 року борг, прощений кредитором за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом позову про стягнення податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у відповідній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №817/4186/13-а, від 21 серпня 2019 року у справі №2340/4023/18, від 05 березня 2020 року у справі №804/8630/16, від 12 липня 2022 року у справі №160/7345/20.

За таких обставин, оскільки належними і допустимими наявними у матеріалах справи доказами підтверджується наявність у відповідача ОСОБА_1 податкового боргу в загальній сумі 332239,42 грн, яка не була погашена, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС у м. Києві.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кострича Михайла Петровича - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2020 року у справі №640/4676/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді М.М. Заїка

Ю.К. Черпак

Повне судове рішення складено 12 березня 2025 року.