Справа № 607/26547/24
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2025 Справа №607/26547/24 Провадження №2-а/607/43/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача Хойняк М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

11.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить скасувати постанови про адміністративне правопорушення №32140 та №32141 від 03.12.2024 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вважає, вищевказані постанови незаконними та необґрунтованими, а відтак такими, що підлягають скасуванню, оскільки у примітці до ст.210 КУпАП вказано, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.»

У наведеній Примітці відсутнє слово «всіх» перед словами «персональних даних». Таким чином, буквальне тлумачення даної норми дозволяє прийти до висновку про те, що вона звільняє особу від відповідальності передбаченої ст. 210, 210-1 за будь-які порушення законодавства про мобілізацію у випадку, якщо стосовно цієї особи існує можливість отримання навіть якоїсь частини персональних даних з інших реєстрів.

Відповідач мав і має можливості отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

За таких умов будь-яке застосування штрафу відповідачем щодо позивача на підставі ст. 210 КУпАП України є незаконною, оскільки прямо порушує імперативну абсолютно-визначену норму примітки до цієї статті.

Що ж стосується повістки від 01.08.2024 направлено ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначає що вказаної він не отримував, а тому йому невідомо було про необхідність з`явитися в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, У ЄДРПОУ (ЄДРЮОФОП та ГФ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , як юридична особа з кодом 26629468 не зареєстрований, хоч така його державна реєстрація є обов`язковою. Відповідним чином у вказаному Держреєстрі відсутня також реєстрація керівника цієї юридичної особи. Причини відсутності реєстрації структури із неіснуючим реєстраційним кодом у вищенаведеному Держреєстрі невідомі, але очевидним при цьому є і те, що підполковник (т.в.о керівника цього ТЦК та СП, а не його керівник, який, завдяки реєстрації у вказаному Держреєстрі, має право вчиняти дії від імені цієї юридичної особи, включаючи і складання постанов про адмінправопорушення та накладання штрафів) ОСОБА_2 жодних правових підстав для складання постанов за адмінправопорушення за ч. 3 ст. 210 та ст. 210-1 КУпАП та накладання штрафів, в даному випадку - щодо нього, не мав і немає.

З врахуванням вищенаведеного, позивач вважає оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із відсутністю в його діях ознак складу адміністративних правопорушень, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

24.12.2024 позивачем були подані до суду доповнення до позовної заяви, в яких він зазначає, що військово-обліковий документ на ОСОБА_1 за 06.12.2024, свідчить про те, що позивач перебуває на військовому обліку в реєстрі «Оберіг» з 02.08.2023, дані про його перебування на військовому обліку були уточнені 02.12.2024, тобто за день до складання обох протоколів. У іншому протоколі на ОСОБА_1 від 03.12.2024 № 31978 про скоєння адмінправопорушення за ст. 210-1 КУпАП України, зокрема вказано про таке: «03 грудня 2024 року громадянин ОСОБА_1 , близько 10 год. 00 хв. був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з повідомленням від працівників Національної поліції України, що він перебуває у базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210 КУпАП.»

З цього речення у протоколі випливає наступне: ІНФОРМАЦІЯ_5 - це одне й те ж саме і органи Національної поліції України, які не є центрами комплектування та соціальної підтримки, наділеними повноваженнями для кваліфікації та встановлення у громадян, які перебувають на військовому обліку, складу адмінправопорушення за ст. 210 КУпАП.

02.12.2024 - 03.12.2024 у Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області не існувало жодних підстав за власної ініціативи оголошувати ОСОБА_1 у розшук за начебто скоєння адмінправопорушення за ст. 210 КУпАП, так як таке уточнення облікових даних було проведено 02 грудня 2024 року стороною відповідача самостійно і він цей факт від позивача скрив, що надало відповідачу 03.12.2024 можливість вигадати у нього наявність двох адмінправопорушень.

За наведених підстав позові підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

07.01.2025 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього, оскільки Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. На час звернення та на даний час продовжено.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено загальну мобілізацію. На час звернення та на даний час проведення мобілізації продовжено.

В свою чергу, в даний час на ІНФОРМАЦІЯ_3 покладено першочергові завдання по забезпеченню виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

В ході розгляду адмінматеріалів було встановлено, що 03.12.2024 близько 10-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 екіпажем Національної поліції був доставлений громадянин ОСОБА_1 для уточнення своїх військово-облікових даних.

Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації, з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 року не оновив свої персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, чи своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста протягом 60 днів відповідно до абз. 4 пп.1 п.2 II. Прикінцеві та перехідні положення. Тобто, цими своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Крім цього, громадянин ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не прибув за повісткою, яка додавалась до розпорядження №19636 від 1.08.2024 року на ІНФОРМАЦІЯ_6 та була повернута поштовим оператором за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку із вищевказаним, ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2024 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VІІ та буде закінчено з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим порушив вимоги п.5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовослужбовців та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами).

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У позовній заяві позивачем основний акцент зроблено на те, що він вчасно не оновив свої військово-облікові дані по причині того, що у Відповідача була можливість отримання будь яких даних стосовно нього із інших реєстрів, до яких той мав доступ. Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, при розгляді справи він присутнім не був, йому взагалі не повідомили дату та час розгляду справи.

Крім цього, вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови не було враховано положення примітки до ст. 210 КУпАП, в якій зазначено, що положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних останніх шляхом інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи в тому числі ТЦК та СП.

Однак, відповідач не погоджується з також думкою позивача у зв`язку з тим, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення було вчинене ним після 19.05. 2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, при цьому саме з 19.05.2024 у позивача виник обов`язок оновити протягом 60 днів свої облікові та персональні дані.

Разом з тим, позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього вищевказаними нормативно - правовими актами, жодним із визначених законом способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку і вчинив порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

Щодо доводів позивача про незастосування ІНФОРМАЦІЯ_2 при притягнення до адмінвідповідальності вимог Примітки до ст. 210 КУпАП, слід зазначити наступне: Примітка до ст. 210 КУпАП не може бути застосована в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із передбачених способів.

А відтак, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається саме на військовозобов`язаного, яким є позивач.

При цьому звертає увагу суду на те, що жодна з баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання військовозобов`язаного, номер його засобу зв`язку та адресу електронної пошти.

Не заслуговують також на увагу твердження позивача, щодо того, що відповідач - як тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав правових підстав на складання постанов про адміністративні правопорушення, а також що такої структури як ІНФОРМАЦІЯ_2 не існує. Згідно довідки № 255/21 від 14.12.2021 Головного Управління майна та ресурсів Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та громадських формувань значиться, що ІНФОРМАЦІЯ_3 являється відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_7 з видом діяльності у сфері оборони, правовий статус - без права юридичної особи.

Оскаржувані постанови по справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 210 КУпАП від 03.12.2024 р. №31979 та ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 03.12.2024 року №31978 є правомірними, прийнятими згідно норм чинного законодавства.

Підсумовуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанов по справах про адміністративне правопорушення необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

28.01.2025 Судом зареєстрована відповідь на відзив подана позивачем, згідно якої позивач зазначає, що відповідач своє розпорядження №19636 від 01.08.2024 надав до Білецької територіальної громади Тернопільського району для здійснення оповіщення перелічених у розпорядженні військовозобов`язаних про виклик їх до відповідача із забезпеченням їх прибуття респондентом зазначеного розпорядження до останнього до 07.08.2024. До розпорядження було додано 26 повісток. Позивач у цьому розпорядженні згадується під номером 3.

07.08.2024 Білецька сільська рада, а не Білецька територіальна громада Тернопільського району, надає відповідачу офіційну інформацію, з якої стає відомо, що Білецька сільська рада надіслала респондентам, включаючи і позивача, судові повістки рекомендованими листами, а відповідач реєструє цю інформацію у себе 08.08.2024 року, вхід. № 27752.

Однак, будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів надсилання Білецькою сільською радою до 07.08.2024 повістки ОСОБА_1 відповідач до відзиву не долучив. Судячи із отриманого ним від відповідача матеріалу така судова повістка не надсилалася взагалі.

До відзиву відповідач надсилає повістку, датовану 16.09.2024, яку Білецька сільська рада йому надіслала. Поштове відділення с. Біла 47707 надає довідку 24.09.2024 про невручення поштового відправлення, а також форму 119 за штрих-кодом 06 009 665 482 43, яка повернулася до Білецької сільської ради за даними сайту «Укрпошта» 25 жовтня 2024 року, тобто у межах одного населеного пункту із одним поштовим відділенням рекомендоване поштове відправлення пересилалося календарний місяць, що не відповідає дійсності.

Що ж стосується примітки до ст.ст.210, 210-1 КУпАП, то відповідач переклав у відзиві на позов відповідальність за власні можливості - за обсяги інформації про позивача на останнього, «забувши» зазначити про те, з яких конкретних інших інформаційних систем та коли відповідач не зміг отримати інформацію про позивача на нього, хто йому ці можливості обмежив, тобто якщо би такий обмін мав місце реально і був би безрезультатним, відповідач би у відзиві навів цьому належні, допустимі та достовірні докази.

За наведених підстав, позивач позов підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Вказала, що на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, останній мав право на відстрочку щодо призову на військову службу в зв`язку із навчанням у закладі вищої освіти, що просить взяти до уваги при вирішенні справи.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в останнє судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. У попередньому судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у позовній заяві. Додав, що на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівники у працівників відповідача була відсутня можливість доступу до баз даних з метою отримання інформації про позивача.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Установлено, що постановою № 32141 від 03 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Позивач визнаний винним у тому, що «03 грудня 2024 року громадянин ОСОБА_1 , близько 10 год. 00 хв. був доставлений екіпажем Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних.

Під час звіряння та військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та/або протягом дії воєнного стану не уточнив в період з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року, адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста протягом 60 днів відповідно до абз.4 пп.1 п.2 ІІ Прикінцеві та перехідні положення.

У зв`язку із вищевказаним ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року за №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VІІ та буде закінчений з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог п.5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1, «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами).

Також, постановою № 32140 від 03 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Позивач визнаний винним у тому, що «03 грудня 2024 року громадянин ОСОБА_1 , близько 10 год. 00 хв. був доставлений екіпажем Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з повідомленням від працівників Національної поліції України, що він перебуває у розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення, за ч.3 ст.210 КУпАП.

Під час звіряння та військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , та не прибув за повісткою яка додавалася до розпорядження №19636 від 01.08.2024 року на Білецьку ОТГ та була відправлена поштовим оператором та була повернута за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку і з вищевказаним ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 30-3/2014 «Про часткову мобілізацій» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49) який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог п.5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами).

Вирішуючи питання правомірності прийняття оскаржуваного рішення суд виходить з такого.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Щодо позовної вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення №32140 від 03.12.2024 якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП, Суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.

Підставою притягнення позивача до відповідальності вказано факт неприбуття до ТЦК та СП за повісткою яка додавалась до розпорядження №19636 від 01.08.2024.

Процедуру складання ТЦК протоколів та оформлення матеріалів про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381 (далі-Інструкція).

Розділом ІІ п. 1, 3, 4 Інструкції передбачено, що протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Пунктом 27 Порядку №560 передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Пунктом 41 Порядку №560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Постановою КМУ№ 270 від 05.03.2009 затверджено «Правила надання послуг поштового зв`язку» (далі Правила № 270). Ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Пунктом 82 вказаних Правил № 270 передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

З долученого до матеріалів справи поштового відправлення вбачається, що 24.10.2024 року поштове відправлення повернулось відправнику з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа, суду не надано, вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути до ТЦК.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Тому на переконання суду, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 , у зазначений у повістці дату та час.

Тому, оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо накладення стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки ним не враховано об`єктивну обставину по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог вищевказаної норми закону жодних пояснень чи спростувань обставин вручення повістки ОСОБА_1 , представниками ТЦК та СП суду не надано.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 , отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_9 матеріали справи не містять.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Тому, враховуючи, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не довів наявність події та складу правопорушення вказаного правопорушення в діях (або бездіяльності) позивача, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 03.12.2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 17 000,00 грн., підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення №32141 від 03.12.2024 якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, Суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ).

Загальні правила військового обліку встановлені ст. 33 Закону № 2232-XII, в якій закріплено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, додатком № 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення (п. 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів).

За визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває дотепер.

Відповідно до ч.2 ст.1Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України»).

За приписами ч.3 ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 року (далі Закон № 3633-ІХ).

Цим Законом положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII) викладено в новій редакції, відповідно до якої, зокрема, встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Окрім того, як вбачається зі змісту ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-XII, призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних (абз. 2 п. 23 Порядку).

Отже, у відповідності до ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які перебувають на військовому обліку зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Водночас абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Вичерпний перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста наведено в ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до яких віднесено, зокрема, місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; реквізити посвідчення водія (серія, номер, дата видачі, орган, що видав, строк дії, категорія).

Отже, в період з 18.05.2024 (тобто після набуття чинності Законом № 3633-ІХ) до 16.07.2024 (включно) ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити свої персональні (військово-облікові) дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

В позовній заяві позивач стверджує, що він оновив персональні дані через застосунок «Резерв+». Однак, як вбачається із даних вказаного застосунку, персональні дані позивач оновив лише 02.12.2024.

Проте, суд звертає увагу на те, що строк для оновлення персональних даних військовозобов`язаними складав 60 днів і тривав з 18.05.2024 року до 16.07.2024 року (включно).

Таким чином те, що позивач оновив свої персональні дані 02.12.2024, жодним чином не спростовує факту вчинення ним правопорушення щодо неоновлення даних у період з 18.05.2024 до 16.07.2024 і не звільняє від відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП. Відтак, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова в цій частині є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для ухвалення рішення.

З приводу доводів про те, що інформацію, яку не оновив ОСОБА_1 , відповідач повинен був отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді, суд зазначає таке.

Приміткою ст. 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосована в цьому випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. Відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким у цьому випадку є позивач.

Водночас суд звертає увагу на те, що жодна з вищезазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти.

Інші доводи сторони позивача суд вважає такими, що не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Отже, судом встановлено, що відповідно до приписів Закону №3633-ІХ в період з 18.05.2024 до 16.07.2024 ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити свої персональні (військово-облікові) дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що позивач у вказаний період не зробив. Внаслідок такого порушення правил військового обліку 03.12.2024 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

За наведених обставин суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає вимогам закону, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень, а тому підстав для скасування цієї постанови суд не вбачає.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою наведеної норми встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 19, 58, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 19, 77-82, 90, 139, 241, 243, 245, 250, 257, 286 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення №32140 від 03.12.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень скасувати.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення №32141 від 03.12.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 605,60 грн. за оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення №32141 від 03.12.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП - покласти на позивача.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич