Справа № 140/6753/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/6753/24 пров. № А/857/28656/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Док-Агро» до Волинської митниці про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

суддя у І інстанції Каленюк Ж.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 07 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Док-Агро» (далі ТОВ «Док-Агро») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів (далі Рішення) №UA205140/2024/000110/1 від 08.05.2024, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі Картка відмови) №UA205140/2024/001223 від 08.05.2024 Волинської митниці (далі Митниця).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №140/6753/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем під час митного оформлення товару документи підтверджують як вартість самого товару, так і витрати, пов`язані із транспортуванням товару, що враховані у митну вартість.

Відповідач не встановив таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами, а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Оскільки відповідач не довів, що надані декларантом документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), як і не довів правових підстав для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, то оспорювані Рішення та Картка відмови підлягають скасуванню, як протиправні.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Док-Агро».

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час здійснення митного оформлення імпортованого позивачем товару відповідачем було встановлено обставини, які не дозволяли визнати задекларовану митну вартість товару за ціною договору.

Декларанту було запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, усунення виявлених розбіжностей та спростування сумнівів митниці.

Оскільки позивачем не було надано документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Відтак, Митницею прийнято Рішення від 08.05.2024 №205140/2024/000110/1, яким митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі МК) та сформовано Картку відмови №UA205140/2024/01223 від 08.05.2024 року і товар оформлено у вільний обіг згідно із митною декларацією (далі МД) №24UA36U0 від 08.05.2024 з наданням гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК.

Наполягає на правомірності оспорюваних Рішення та Картки відмови та помилковості оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.08.2023 ТОВ Док-Агро (Покупець) та компанія Lianyungang Chemivit International Cо. Ltd (Продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт №01082023, за умовами якого Продавець зобов`язувався поставити та передати, а Покупець прийняти товар, номенклатура, кількість, ціна і загальна вартість якого вказуються в додатках (специфікаціях) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

У специфікації від 01.08.2023 №2 сторонами контракту було узгоджено поставку товару - бурштинова кислота/Succinic Acid у кількості 22000,00 кг на загальну суму 36630,00 USD на умовах поставки CIF-Клайпеда (Литва).

Декларант позивача ПП Тріада 07.05.2024 подало Митниці МД №24UA55U0 з метою митного оформлення імпортованого на виконання умов вказаного контракту товару бурштинова кислота - Succinic Acid (етан - 1, 2 - дикарбонова кислота), хімічна формула С4Н604, з вмістом основної речовини мін. 99,63%, залишки від запалювання - 0,025%, хлорид - 0,002%, сульфати 0,011%, CAS №110-15-6 у вигляді кристалів безбарвного або білого кольору, вага нетто - 22000 кг. Розфасована та упакована в 880 паперових мішках, вагою по 25 кг кожний. Дата виробництва - 30 листопада 2023 року. Термін придатності - 29 листопада 2025 року. Фактурна вартість імпортованого товару становила 36630,00 USD (графа 22, 42), митна вартість 1 550 717,43 грн (еквівалентно 39402,21 USD, з урахуванням транспортних витрат у сумі 109 103,49 грн).

Для підтвердження заявленої за першим методом митної вартості товару декларантом було додано:

контракт від 01.08.2023 року №01082023;

специфікацію від 01.08.2023 №2 до контракту від 01.08.2023 №01082023;

рахунок-проформу від 21.11.2023 №LYG-1129DO;

банківський платіжний документ (SWIFT) від 23.11.2023;

рахунок-фактуру від 12.12.2023 №LYG-1129DO;

пакувальний лист від 12.12.2023 №LYG-1129DO;

сертифікат якості від 12.12.2023;

страховий поліс від 13.12.2023 №ВС05N10169;

коносамент від 14.12.2023 №MEDUEM811265.

сертифікат про походження товару від 15.12.2023 №23С3207М0172/00063;

заявку на надання транспортно-експедиторських послуг від 29.02.2024 №14076;

договір-заявку на перевезення вантажів від 02.05.2024 №104-Д;

автотранспортну накладну (CMR) від 02.05.2024;

рахунок від 03.05.2024 №ТG030524002;

довідку про транспортні витрати від 03.05.2024 №14076;

довідку про транспортно-експедиторські витрати ФОП ОСОБА_1 від 07.05.2024.

За наслідками здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митним органом в електронному повідомленні було повідомлено декларанта про такі зауваження:

1) відповідно до CMR від 02.05.2024 та довідки про транспортні витрати від 07.05.2024 автотранспортне перевезення товару здійснював ФОП ОСОБА_1 , однак договір-заявка підписана ФОП ОСОБА_2 ;

2) згідно з довідкою про транспортні витрати від 07.05.2024 вартість перевезення від пункту завантаження Клайпеда (Литва) до кордону України (м/п Ягодин) становить 47376,00 грн (відстань за даними сайту www.google.com.ua становить 834,1 км), тобто вартість перевезення до кордону України 56,80 грн/км, однак вартість перевезення по території України становить 20304,00 грн (відстань за маршрутом 96,4 км), вартість перевезення по території України 210,62 грн/км;

3) відповідно до пункту 6.3 контракту від 01.08.2023 №01082023 продавець зобов`язаний передати копію експортної митної декларації, яка не подана до митного оформлення.

Відтак, відповідачем було запропоновано надати такі документи:

виписку з бухгалтерської документації;

прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб;

рахунок на автотранспортне перевезення;

копію митної декларації країни відправлення;

висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальною експертною організацією;

інші документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - за бажанням декларанта.

Декларанту у відповідь надав Митниці:

специфікацію від 21.11.2023 №2 до контракту від 01.08.2023 №01082023;

платіжний документ (SWIFT) від 23.11.2023;

рахунок на оплату від 08.05.2024 №28,

договір-заявку перевезення вантажів від 02.05.2024 №104-Д;

копію митної декларації країни відправлення №01144360.

У додаткових поясненнях №08/05 декларант повідомив митний орган про відсутність каталогів, специфікацій, прайс-листа виробника товару для широкого кола осіб та висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціальною експертною організацією. Перевезення товару згідно з транспортною накладною від 02.05.2024 та довідкою про транспортні витрати від 07.05.2024 здійснював ФОП ОСОБА_1 , яким підписано договір-заявку перевезення вантажів від 02.05.2024 №104-Д.

Листом від 08.05.2024 №08/2024 декларант просив Митницю прийняти рішення без врахування термінів, визначених статтею 53 МК.

08.05.2024 Митниця прийняла Рішення №UА205140/2024/000110/1, яким митну вартість імпортованого позивачем визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації в ЄАІС Держмитслужби - МД №UA110110/2024/2254 від 11.04.2024 на рівні 2,03 USD/кг. Водночас відповідач сформував Картку відмови №UA205140/2024/001223.

Відтак, товар був випущений у вільний обіг за МД №24UA3U0 від 08.05.2024 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК.

ТОВ Док-Агро не погодилося із коригуванням митної вартості імпортованого товариством товару Митницею та звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 1 МК передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі МК) митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви Митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним товару були необґрунтовані, що призвело до ухвалення протиправних рішень.

Оцінюючи доводи Митниці про те, що подані декларантом до митного контролю документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, оскільки не дозволяли підтвердити витрати на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України, апеляційний суд погоджується із апелянтом у тому, що такі документи дійсно не давали можливості визнати задекларовану митну вартість імпортованого товару.

Так, як слушно було зауважив контролюючий органом, згідно з довідкою про транспортні витрати б/н від 07.05.2024 вартість перевезення від пункту завантаження Клайпеда (Литва) до кордону України (м/п Ягодин) становить 47376 грн, відстань за маршрутом становить 834,1 км (за даними сайту www.google.com.ua), а отже вартість перевезення до кордону України 56,80 грн/км. При цьому вартість перевезення по території України від кордону до смт. Локачі становить 20304 грн, відстань за маршрутом становить 96,4 км, а отже вартість перевезення по території України становить 210,62 грн/км.

Суттєва різниця у ціні послуг перевізника на відрізках маршруту транспортування товару до митного кордону України і від митного кордону України до пункту призначення позивачем будь-якими доказами, які б підтверджували її об`єктивність та спростовували сумніви митного органу, жодними доказами обґрунтована декларантом не була.

В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд апеляційної інстанції вважає за можливе врахувати висновки Верховного суду, що містяться у постанові від 27.08.2019 у справі №440/3790/18, на які звертає увагу апелянт, відповідно до яких оскільки вартість перевезення товару до митного кордону України є складовою задекларованої митної вартості товару, а наданий позивачем для митного оформлення рахунок на оплату послуг перевезення свідчив про суттєву різницю в ціні цих послуг на відрізках маршруту транспортування товару до митного кордону України і від митного кордону України до пункту призначення, яка нічим не пояснювалася, зокрема і відстанню на цих відрізках маршруту, митниця правомірно витребувала у позивача додаткові документи, які б підтвердили числові значення складових митної вартості. З огляду на те, що позивач не надав такі документи, митниця відповідно до положень частини 1 статті 55 МК мала право прийняти рішення про коригування митної вартості товару.

Окрім того, апеляційний суд враховує подачу декларантом двох договорів-заявок на перевезення №104-Д від 02.05.2024, у яких було зазначено різних виконавців ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , що додатково підтверджує сумніви Митниці щодо достовірності заявленої декларантом вартості перевезення товару до митного кордону України.

На переконання апеляційного суду, наведені розбіжності давали Митниці підстави для сумніву у достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість товару та витребування додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 МК.

Додатково подані декларантом на вказану вимогу Митниці документи об`єктивно зазначених сумнівів не усунули.

Оскільки митна вартість товару не могла бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК, через відсутність необхідної інформації, таку митним органом було визначено Митницею згідно зі статтею 64 МК.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, у графі 33 „Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Оспорюване Рішення було винесено відповідно до статті 64 МК із зазначенням митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару без проведення коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, а тому у графі 33 цього Рішення такі відомості не зазначалися правомірно.

Оформляючи товар з використанням відомостей, що містилися у МД №UA110110/2024/2254 від 11.04.2024, Митниця врахувала ідентичність коду товару згідно з УКТ ЗЕД 2917 19 20 00, опису товару згідно з графою 31 МД, виробника товару Feiyang GROUP CN, умов поставки CIF, валюти розрахунків USD, а також наближений час оформлення використаної МД та подання декларантом МД у цій справі 11.04.2024 та 07.05.2024 року відповідно.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що за встановлених фактичних обставин митний орган мав належні підстави для відмови у митному оформленні імпортованого позивачем товару за заявленою за основним методом митною вартістю та погоджується із доводами відповідача про те, що оспорюване Рішення від 08.05.2024 №205140/2024/000110/1, а відтак і Картка відмови №UA205140/2024/001223 від 08.05.2024, сформована на підставі тотожних висновків, є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а отже помилково визнані протиправними і скасовані судом першої інстанції.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ТОВ Док-Агро відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Волинської митниці задовольнити.

Скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі №140/6753/24 та у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Док-Агро» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк