Справа № 2-а-460/08/2704
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-460/08/2704
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя, Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, процесуальним правонаступником якої є Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури про визнання незаконними дій, скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

10.12.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя, Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, у якій (з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог) просив:

- визнати незаконними дії Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя та Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України щодо притягнення його, адвоката ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності;

- скасувати рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року та рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 року щодо притягнення його, адвоката ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності;

- припинити дисциплінарне провадження по справі № 01 щодо ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані, що 20.11.2007 року дисциплінарною палатою КДК адвокатури м. Севастополя було винесено рішення, відповідно до якого до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. З цим рішенням дисциплінарної палати КДК адвокатури м. Севастополя позивач не згоден, вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню, а дисциплінарне провадження щодо нього підлягає припиненню.

Так, позивач в обґрунтування пзовних вимог вказує, що дисциплінарною палатою КДК адвокатури м. Севастополя рішення про застосування до нього дисциплінарного стягнення було винесено з пропуском строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановленого Положенням про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, відповідно до п.34 якого дисциплінарне стягнення до адвоката не може бути накладено пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення провини. Вчиненням провини, на думку дисциплінарної палати КДК адвокатури м. Севастополя, послужив вступ позивача до кримінальної справи щодо захисту прав та інтересів ОСОБА_2 із порушенням вимог ст.47 КПК України, а також неналежне здійснення захисту ОСОБА_2 на досудовому слідстві. Таким чином, день вчинення передбачуваного проступку в частині вступу до кримінальної справи був 31.12.2003 року. Дії, які члени дисциплінарної палати визнали як провина, що виразилася у неналежному здійсненні захисту ОСОБА_2 , є продовженим і моментом їхнього закінчення є останній день участі у справі, тобто лютий 2004 року. Таким чином, граничний 6-місячний строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно з п.34 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури закінчився ще у серпні 2004 року. Однак, незважаючи на те, що позивач звертав увагу членів дисциплінарної палати на цю обставину, вона не була прийнята до уваги при прийнятті рішення, що спричинило незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності.

21.03.2008 року Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при КМ України за вказаними вище обставинами було винесено рішення, відповідно до якого до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. З даним рішенням Вищої ККА при КМ України позивач також не згоден з підстав, зазначених вище. Крім того, про час та місце проведення засідання Вищої ККА при КМ Українипозивач був повідомлений з порушенням термінів, встановлених п.12 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури, чим було порушено його право на надання пояснень та заперечень щодо суті справи, а також право на надання доказів його звернення до суду з адміністративним позовом до Дисциплінарної палати КДК м. Севастополя про оскарження її рішення від 20.11.2007 року. Таке звернення до суду за оскарженням цього рішення тягне за собою неможливість перегляду Вищої ККА при КМ Україні. Відповідно до п.12 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури, повідомлення про час та місце проведення засідання Вищої ККА має бути направлене не пізніше ніж за 10 днів. Однак, позивачу повідомлення про місце та час засідання було надіслано за 1 день. При цьому, у повідомленні йому не було повідомлено, з якого саме питання проводиться засідання Вищої ККА при КМ України та за скаргами якихось громадян. Звернення позивача до Вищої ККА при КМ України від 20.03.2008 року з проханням надати документи та дати можливість пояснень та заяву про бажання участі у засіданні комісії, надіслану безпосередньо відразу після отримання їхнього повідомлення, було залишено поза увагою. Рішення було винесено за відсутності позивача, про прийняте рішення повідомлено не було.

Ухвалою Нахімовського районного суду міста Севастополя від 26.12.2008, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011, закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент постановлення ухвал).

Закриваючи провадження у справі № 2а-460/08, Нахімовський районний суд міста Севастополя зазначив, що ухвалою цього ж суду від 21.04.2008 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за позовом до цих же відповідачів та з такими ж позовними вимогами з підстави, що позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Апеляційний суд, погоджуючись із підставами закриття провадження у справі, зазначеними в ухвалі суду першої інстанції, в ухвалі від 14.06.2011 вказав, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до цих же відповідачів та з такими ж позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20.04.2012 скасував ухвалу Нахімовського районного суду міста Севастополя від 26.12.2008 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 і закрив провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент постановлення ухвали).

При постановленні вказаної ухвали, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що позивач не є особою, яка проходить публічну службу, а відповідачі не є суб`єктами владних повноважень у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України, що виключає можливість розгляду справи в порядку адміністративного судочинства. Вищий адміністративний суд України виснував, що ця справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Ухвалою від 19.06.2012 Вищий адміністративний суд України відмовив ОСОБА_1 в допуску до провадження Верховного Суду України цієї справи.

01.10.2012 ОСОБА_1 подав заяву (№ 65647/12) проти України до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

21.09.2023 ЄСПЛ у справі «ОСОБА_1 проти України» ухвалив рішення, у якому встановив порушення державою Україною пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки як цивільний суд (за змістом цього рішення Печерський районний суд міста Києва ухвалою від 15.02.2013, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2013, закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури про визнання дій незаконними, скасування рішення, припинення дисциплінарного провадження), так і адміністративний суд закрили провадження у справі позивача до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури без розгляду його вимог по суті.

Це рішення ЄСПЛ набуло статусу остаточного 12.10.2023.

Адвокат Заєць С. А. від імені позивача ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.04.2012 в адміністративній справі № 2-а-460/08/2704 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини п`ятої статті 361 КАС, а саме: у зв`язку зі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 30.11.2023 відкрила провадження за виключними обставинами у цій справі, замінила відповідача у справі (ВККА) його правонаступником - Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (далі - ВКДКА), витребувала справу № 2а-460/08 (у суді апеляційної інстанції № 2-а-460/08/2704) із Київського районного суду міста Одеси, якому, ураховуючи неможливість здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, розташованими на тимчасово окупованих територіях, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 05.07.2023 № 36/0/9-22 визначена територіальна підсудність справ (окрім кримінальних проваджень), що були підсудні Нахімовському районному суду міста Севастополя, та копію рішення ЄСПЛ від 12.10.2023 у справі «ОСОБА_1 проти України» з його автентичним перекладом українською мовою від Секретаріату Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

14.12.2023 до Великої Палати Верховного Суду з Міністерства юстиції України надійшла копія автентичного перекладу рішення ЄСПЛ від 12.10.2023 у справі «ОСОБА_1 проти України» (заява № 65647/12).

19.01.2024 до Великої Палати Верховного Суду надійшов електронний лист № ЕП-144 з Київського районного суду міста Одеси про неможливість направлення матеріалів справи № 2а-460/08 (у суді апеляційної інстанції № 2-а-460/08/2704), оскільки ця справа, яка була у провадженні Нахімовського районного суду міста Севастополя, до Київського районного суду міста Одеси не була передана, доступу до автоматизованої системи документообігу Нахімовського районного суду міста Севастополя немає, відтак є підстави вважати, що провадження в зазначеній справі може бути втраченим.

Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 24.01.2024 відновила втрачене провадження у справі № 2а-460/08 (в суді апеляційної інстанції № 2-а-460/08/2704), доручивши виконання цієї ухвали Київському районному суду міста Одеси.

Київський районний суд міста Одеси ухвалою від 01.05.2024 частково відновив втрачене провадження у справі № 2а-460/08 (у суді апеляційної інстанції № 2-а-460/08/2704) в обсязі перелічених у цій ухвалі документів.

Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 31.05.2024 призначила справу № 2-а-460/08/2704 до розгляду в порядку письмового провадження.

Постановою Великої Палати Верховного Суду 20.06.2024 у справі № 2-а-460/08/2704 заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами судового рішення задоволено частково. Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20.04.2012 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18.07.2024 адміністративну справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2024 у справі № 2-а-460/08/2704 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Нахімовського районного суду міста Севастополя від 26.12.2008 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 у справі № 2-а-460/08/2704 скасовано. Справу № 2-а-460/08/2704 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.

31.07.2024 року справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 року, до розгляду справи № 2-а-460/08/2704 визначено суддю Лебедєву Г.В.

Ухвалою від 05.08.2024 року суд прийняв до провадження справу № 2-а-460/08/2704 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя, Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, процесуальним правонаступником якої є Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури про визнання незаконними дій, скасування рішень; ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 04.09.2024 року.

27.08.2024 року до суду від Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач з позовними вимогами не погоджується та заперечує щодо їх задоволення.

Заперечуючи проти позову, відповідач послалася на те, що застосоване до позивача Рішенням ВККА при КМУ дисциплінарне стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатськоюї діяльністю є співмірним із вчиненим ним дисциплінарним проступком - грубим порушенням ст.7 Закону України „Про адвокатуру", ст.ст.15-17 Правил адвокатської етики, Присяги адвоката. Відповідач вказує, що ВККА при КМУ дійшла висновку про те, що оскільки дисциплінарна палата Севастопольської міської КДКА зібрала достатньо матеріалів і в повному обсязі перевірила усі факти, які були зазначені в окремій Ухвалі Апеляційного суду м. Севастополя, то відсутні підстави для проведення додаткової перевірки і прийняла справу адвоката ОСОБА_1. до свого провадження. З цих мотивів ВККА при КМУ не вбачала підстав для перенесення розгляду справи про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 на іншу дату. При цьому ВККА при КМУ також виходила з того, що вимоги п.12 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури не порушуються, як і законні права та інтереси осіб, які подали скаргу та подання. Також Вища кваліфікаційна комісія адвокатури звертає увагу на той факт, що позивач мав можливість прибути на засідання, але своїм правом не скористався, а також не подавав будь-яких скарг до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури. Відповідно до чинного на той час Положення про ВККА до п. 17 Положення про ВККА, запрошення на засідання комісії осіб, які звернулися зі скаргою і на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, представників адвокатських об`єднань, підприємств, установ, організацій, а також службових осіб є правом Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури. Таким чином, відпвідач вважає, що твердження позивача щодо порушення процедури розгляду Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України скарги на рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя є безпідставними.

З приводу доводів позивача щодо протиправностіневзяття ВККА при КМУ факту оскарження ним Рішення КДКА до суду, що, у свою чергу, зумовлює неможливість перегляду цього самого рішення ВККА при КМУ, відповідач зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про адвокатуру» рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури або в судовому порядку. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст.42, чинного на даний час, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої і кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії. Наразі у доступі ВКДКА відсутній регламент ВККА при КМУ, для аналізу положень щодо можливості або неможливості розгляду скарги на рішення КДКА ВККА при КМУ під час його оскароюення різними сторонами дисциплінарного провадження до суду та ВККА при КМУ, а Полооюення про ВККА та Закон України «Про адвокатуру» такої заборони не містить. Разом із цим, відповідно до п.3.49. Регламенту ВКДКА, затвердженого рішенням ради адвокатів України від « 4-5» липня 2014 року N° 78 (чинного на даний час), у разі оскарження одного і того ж рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, або/та дій чи бездіяльності кваліфікацій но-дисциплінарної комісії адвокатури до ВКДКА та до суду, ВКДКА виносить постанову про закриття провадження, виходячи з принципу правової визначеності, встановленого Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі одночасного оскароюення одного й того самого рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, або/та дій чи бездіяльності кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури різними сторонами до різних компетентних органів (до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та до суду), скарга розглядається тим органом, якого визначив суб`єкт оскароюення. Відповідно до сформованої на даний час судової практики та практики дисциплінарних органів адвокатського самоврядування ВКДКА розглядає скарги на рішення регіональних КДКА у випадку одночасного оскарження одного й того самого рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури різними сторонами до різних компетентних органів (до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та до суду) - що не є порушенням принципу правової визначеності та не є, підставою для закриття провадження.

Крім того відповідач зазначає, що відповідно до підходу, що сформований судами під час розгляду справ, предметом яких є рішення, приняті у дисциплінарних справах відносно адвокатів, встановлення ознак дисциплінарного проступку, а такоою наявності або відсутності підстав для прийняття відповідного рішення, є виключними дискреційними повноваоюеннями відповідної КДКА регіону та ВКДКА як органу адвокатського самоврядування. Дискреційне право органу адвокатського самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків, що дає підстави для висновку, що відповідна КДКА регіону при прийнятті рішення діяла в межах власної дискреції, що визначається завданнями та функціями, покладеними на даний орган. У свою чергу, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльніст суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, в жодному разі не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

04.09.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскаржувані рішення було винесено незаконно - з пропуском строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановленого Положенням про кваліфікаційнодисциплінарну комісію адвокатури, затвердженим Указом Президента України № 155/93 від 05.05.1993 року, відповідно до пункту 34 якого дисциплінарне застосовано пізніше, як за шість місяців із дня скоєння провини. Вчиненням провини, на думку дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя, послужив вступ позивача 30.12.2003 року до кримінальної справи щодо захисту прав та інтересів ОСОБА_2 із порушенням вимог статті 47 КПК України, а також неналежне здійснення захисту ОСОБА_3 на досудовому слідстві. Таким чином, днем скоєння передбачуваного проступку щодо вступу ОСОБА_1 до кримінальної справи було 30.12.2003 року. Дії ОСОБА_1 , які члени дисциплінарної палати визнали як провина, що виразилася у неналежному здійсненні захисту ОСОБА_2 , є тривалим і моментом їх закінчення є останній день участі ОСОБА_1 у справі, тобто лютий 2004 року. Граничний 6-місячний строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 34 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури закінчився ще у серпні 2004 року. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_1 звертал увагу членів дисциплінарної палати на цю обставину, вона не була прийнята до уваги при прийнятті рішення, що спричинило незаконне притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності 20.11.2007 року за відсутності самої дисциплінарної провини. 21.03.2008 року Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України було винесено рішення, яким рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя було скасовано і до ОСОБА_1 , за відсутності стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Про час та місце проведення засідання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України ОСОБА_1 був повідомлений з порушенням строків, встановлених пунктом 12 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури, затвердженого Указом Президента/ 93 від 05.05.1993 року, чим було порушено його право на надання пояснень та заперечень щодо справи, а також право на надання доказів мого звернення до суду 20.11.2007 року з адміністративним позовом до Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя. Таке звернення до суду з позовом про оскарження цього рішення спричиняє неможливість його перегляду Вищою Кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України. Відповідно до пункту 12 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури при Кабінеті Міністрів України, повідомлення про час та місце проведення засідання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України має бути направлене не пізніше ніж за 10 днів. Однак, ОСОБА_1 повідомлення про місце та час засідання було надіслано за 1 день до засідання. При цьому ОСОБА_1 не повідомлялося, з якого саме питання проводиться засідання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України та за скаргами якихось громадян. Звернення ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 20.03.2008 року з проханням надати йому документи та дати можливість надання пояснень, а також його заяву про бажання брати участь у засіданні комісії, направлену безпосередньо відразу після отримання їх повідомлення, було залишено без уваги. Рішення було винесено за його відсутності, про прийняте рішення ОСОБА_1 повідомлено не було.

В підготовче судове засідання, призначене на 04.09.2024 року, з`явився представник позивача та представник відповідача - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури.

Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 04.09.2024 року, відклав підготовче судове засідання на 08.10.2024 року.

17.09.2024 року до суду від Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких, зокрема, зазначено, що твердження представника позивача, що КДКА м.Севастополя та ВККА при КМУ було порушено встановлений п. 34 Положення про КДКА, затвердженого указом Президента України від 05.05.1993 № 155/93 шестимісячний з дня вчинення дисциплінарного поступку строк накладення дисциплінарного стягнення, є безпідставним, оскільки невірним є спосіб обрахування строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з дати останнього дня його участі у кримінальній справі (лютий 2004 року), оскільки характер вчиненого позивачем порушення має кваліфікуватись, як триваючий. Факт наявності договірних відносин між позивачем та його клієнтом визнаються та не заперечується сторонами дисциплінарного провадження - як ОСОБА_1., з його боку, так ОСОБА_2 і колегією суддів апеляційного суду. Спірним є порушення адвокатом вимог законодавства щодо оформлення договірних відносин та якості здійснення захисту адвокатом клієнта. Відповідно до статті 44 чинних станом на час надання правової допомоги Правил адвокатської етики при розірванні угоди (незалежно від причин) адвокат зобов`язаний: 1) повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи, видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення, майно, передане клієнтом на зберігання адвокату, та невитрачені кошти, що призначалися для погашення видатків, пов`язаних з виконанням доручення; 2) поінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи і передати клієнту копії процесуальних документів, складених адвокатом при виконанні доручення. Це правило не поширюється на випадки розірвання угоди адвокатом з підстав грубого порушення клієнтом зобов`язань, прийнятих на себе згідно з угодою, що виразилося у відмові від сплати або фактичній несплаті гонорару в повному обсязі. Доказів вчинення адвокатом перелічених у вказаній вище нормі обоє`язкових дій, виходячи зі змісту оскаржуваних рішень, позивачем надано не було. У своїх поясненнях до КДКА м. Севастополя позивач наполягав на тому, що «...обрав правильну правову позицію, порушення КПК України, які допускав слідчий, негативно не вплинули на його підзахисного. Така позиція адвоката була погоджена з підзахисним ОСОБА_2 . І адвокат мав намір використовувати недоліки слідства у суді з метою його виправдання, а тому він не заявляв ніяких клопотань. На засіданні дисциплінарної палати Севастопольської міської КДКА адвокат ОСОБА_1 підтвердив свою правову позицію під час захисту ОСОБА_2 на досудовому слідстві і вважає, що окрема Ухвала Апеляційного суду м.Севастополя відносно нього є необгрунтованою..». Таким чином, у зв`язку з відсутністю вказівки в Рішенні ВККА при КМУ щодо будь-яких наданих позивачем доказів належного укладення та розірвання, відповідно до статті 44 чинних на той час Правил адвокатської етики, позивачем з його клієнтом угоди, дисциплінарне порушення позивача має триваючий характер та почавшись з надання позивачем правничої допомоги ОСОБА_2 без належним чином оформленої угоди на захист, здійснюється потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.

Підготовче судове засідання, призначене на 08.10.2024 року, було перенесено на 30.10.2024 року у зв`язку з перебування судді у відпустці.

В підготовче судове засідання, призначене на 30.10.2024 року, з`явився представник позивача та представник відповідача - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури.

В підготовчому судовому засідання представник позивача та представник відповідача заявили клопотання відкладення судового засідання для ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою від 30.10.2024 року суд продовжив шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі № 2-а-460/08/2704 на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 19.11.2024 року.

04.11.2024 року до суду від Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшли додаткові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що зі змісту заперечення ВККА при КМУ, поданого до Нахімовського районного суду м.Севастополя 30.10.2008 за підписом Голови ВККА при КМУ, також вбачається, що ВККА при КМУ під час прийняття оскаржуваного рішення «...врахувала той факт, що позивач ОСОБА_1 визнає, що скоєне ним правопорушення є триваючим, моментом його скоєння є момент відмови прокурора від обвинувачення та постановлення виправдувального вироку, тобто, 05.10.2008». Окрім того, у запереченні ВККА при КМУ міститься посилання на п.34 Положення про КДКА, відповідно до якого «дисциплінарне стягнення до адвоката застосовується безпосередньо за виявленням проступку, яле не пізніш як через місяць з дня його виявлення, не рахуючи часу хвороби адвоката або пребування його у відпустці». Окрім того, у вказаному запереченні ВККА при КМУ, з посиланням на приписи чинного на час здійснення дисциплінарного провадження Положення про КДКА та Положення про ВККА при КМУ, доводиться факт дотримання дисциплінарними органами процедури розгляду скарги як взагалі, так і в частині дотримання строків розгляду і строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, безпідставними є твердження представника позивача про порушення ВККА при КМУ та КДКА м. Севастополя строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

В підготовче судове засідання, призначене на 19.11.2024 року, з`явився представник відповідача - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури. Інші учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Ухвалою від 19.11.2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 2-а-460/08/2704 до судового розгляду на 17.12.2024 року.

В судове засідання, призначене на 17.12.2024 року, з`явився представник позивача та представник відповідача - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у вступному слові заперечувала проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиву на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

У судовому засіданні суд з`ясував думку учасників справи щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 17.12.2024 року, суд задовольнив клопотання учасників справи та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України та перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 станом на 2007 рік був адвокатом та займався адвокатською діяльністю.

Апеляційним судом м.Севастополя була винесена окрема Ухвала від 05.10.2007 року стосовно адвоката ОСОБА_1. та направлена на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя.

В Ухвалі зазначено, що органами досудового слідства громадянин ОСОБА_2 обвинувачувався у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ст.185 Карного Кодексу України. Ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 05.10.2007 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 була закрита у зв`язку із відмовою прокурора від обвинувачення. Як зазначено в Ухвалі під час розгляду цієї кримінальної справи по суті судом були виявлені грубі порушення вимог Кримінально-процесуального Кодексу України, у тому числі порушення права ОСОБА_2 на захист. В основу обвинувачення ОСОБА_2 були покладені тільки його покази на досудовому слідстві, а потім у суді він відмовився від них пояснюючи тим, що вимушений був оговорити себе в скоєні особливо тяжкого злочину у зв`язку з тим, що відносно нього застосовувались під час досудового слідства протизаконні методи. Про ці факти він заявив слідчому і прокурору Нахімовського району м.Севастополя в присутності адвоката ОСОБА_1., але вони не реагували. Безпосередньо адвокат ОСОБА_1 переконував підписувати покази, хоча був обізнаний про те, що обвинувачений себе оговорює. Крім того, в Ухвалі суд зазначив, що адвокат ОСОБА_1 був допущений до участі у справі ОСОБА_2 у відповідності із наданою угодою № 04 від 30.12.2003 року, яка долучена до матеріалів кримінальної справи, та в якій вбачається, що особа вступає в справу в порядку ст.ст.44-47 КПК України. Між тим судом встановлено, що з адвокатом ОСОБА_1. ні обвинувачений, ні його родичі угоди на захист не укладали, в справі також відсутня постанова слідчого про призначення ОСОБА_2 захисника, як це вимагає ч.3 ст.47 КПК України. За думкою колегії суддів це є грубим порушенням права ОСОБА_2 на захист. У зв`язку із незаконним обвинуваченням ОСОБА_2 він тривалий час знаходився під вартою. Колегія суддів вважала, що зазначені вище факти свідчать про вкрай недобросовісне та недопустиме відношення до своїх професійних обов`язків адвоката ОСОБА_1

05.11.2007 року головою дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя було порушено дисциплінарне провадження відносно адвоката ОСОБА_1

20.11.2007 року Дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя прийняла рішення про застосування до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Дане рішення мотивоване тим, що адвокатом ОСОБА_1 порушено вимоги ст. 47 КПК України, а саме він вступив у справу по захисту прав та інтересів ОСОБА_2 не на підставі угоди з останнім або його родичами, не за призначенням КДКА, а за власною ініціативою і за особистим проханням прокурора. Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 не просив слідчого забезпечити йому захисника в порядку ст. 47 КПК України, слідчим Форсюком ОСОБА_2., а також його родичі, були позбавлені можливості в реалізації права на вільний вибір захисника, що являється грубим порушенням прав ОСОБА_2 на захист. Також ОСОБА_1 порушено вимоги ст. 48 КПК України, ст. 7 Закону України «Про адвокатуру», п. 2 ст. 32 Правил адвокатської етики, а саме, ним не було використано всі передбачені законом засоби захисту. Дізнавшись від ОСОБА_2 про застосування до нього недозволених методів дізнання та досудового слідства, в результаті чого ОСОБА_4 був вимушений оговорити себе в здійсненні особливо тяжкого злочину, адвокат ОСОБА_1 не звернувся ні з письмовими, ні з усними заявами до слідчого або прокурора про перевірку даних фактів. Також адвокат ОСОБА_1 не заявив клопотань про негайне медичне освідування підзахисного. Крім того, адвокат ОСОБА_1 не реалізував своє право на побаченні з підзахисним і розмову зним віч-на віч до першого допиту , а також на побачення з ним в наступному.

ОСОБА_2 звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури зі скаргою, оскільки вважав, що рішення дисциплінарної палати Севастопольської міської КДКА є занадто м`яким, та просив його скасувати і прийняти більш суворі міри дисциплінарного покарання.

Також Голова Севастопольської міської КДКА направив подання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури про застосування більш суворого дисциплінарного стягнення до адвоката ОСОБА_1 - анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

21.03.2008 року Вища кваліфікаційна комісія адвокатури при Кабінеті Міністрів України прийняла рішення № V/3-61, яким вирішила: скаргу ОСОБА_2 та подання голови Севастопольської міської Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Тарасова Андрія Федоровича , на рішення дисциплінарної палати Севастопольської міської КДКА від 20.11.2007 року задовольнити; рішення дисциплінарної палати Севастопольської міської Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 20.11.2007 року щодо адвоката ОСОБА_1 - скасувати; прийняти справу до свого провадження; за грубе порушення ст.7 Закону України „Про адвокатуру", ст.ст.15-17 Правил адвокатської етики, Присяги адвоката, притягнути адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Вища кваліфікаційна комісія адвокатури при Кабінеті Міністрів України в мотивувальній частині вказала, що «…адвокат ОСОБА_1 за пропозицією прокурора Нахімовського району м.Севастополя прийняв участь у слідчих діях у зв`язку із затриманням громадянина ОСОБА_2 за підозрою у скоєнні особливо тяжкого злочину.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 неодноразово скаржився адвокатові на застосування до нього протизаконних методів фізичного насилля, адвокат не заявив письмових клопотань слідчому про медичне обстеження підзахисного. У слідчому ізоляторі не спілкувався з підзахисним віч-на-віч, тільки бачив його безпосередньо при проведені слідчих дій.

Адвокат ОСОБА_1 пропонував ОСОБА_2 підписувати покази не зважаючи на те, що він заявив про непричетність до скоєння злочину.

Адвокат ОСОБА_1 у своєму письмовому поясненні посилається на те, що обрав правильну правову позицію, порушення КПК України, які допускав слідчий, негативно не вплинули на його підзахисного. Така позиція адвоката була погоджена з підзахисним ОСОБА_2 і адвокат мав намір використовувати недоліки слідства у суді з метою його виправдання, а тому він не заявляв ніяких клопотань.

На засіданні дисциплінарної палати Севастопольської міської КДКА адвокат ОСОБА_1 підтвердив свою правову позицію під час захисту ОСОБА_2 на досудовому слідстві і вважає, що окрема Ухвала Апеляційного суду м.Севастополя відносно нього є необґрунтованою.

Вища кваліфікаційна комісія адвокатури вважає, що такі дії адвоката ОСОБА_1. є грубим порушенням ст.7 Закону України „Про адвокатуру", якою передбачено: „При здійсненні своїх професійних обов`язків адвокат зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства, використовувати всі передбачені законом засоби захисту прав і інтересів громадян та юридичних осіб і не має права використовувати свої повноваження на шкоду особі, в інтересах якої прийняв доручення, та відмовитись від прийнятого на себе захисту підозрюваного, обвинуваченого, підсудного."

Фактично адвокат ОСОБА_1 сприяв незаконним діям слідчого, який позбавив підозрюваного ОСОБА_2 самостійно обрати собі захисника, чим порушив його право на захист.

Підписуючи процесуальні документи, адвокат ОСОБА_1 не добросовісно виконував свої професійні обов`язки по захисту громадянина ОСОБА_2 , проявив некомпетентність та безпринципність і своєю бездіяльністю відсторонився від захисту, чим було грубо порушено Конституційне право ОСОБА_2 на правову допомогу (ст.59 Конституції України).

Адвокат ОСОБА_1 , надаючи угоду слідчому на право участі у справі в порядку ст.ст.44-47 КПК України, грубо порушив вимоги ст.ст. 15-17 Правил адвокатської етики, які врегульовують порядок укладення угоди на надання правової допомоги. Як вбачається з положень цих статей, підставою для надання правової допомоги може бути угода з клієнтом або призначення адвоката.

З боку адвоката ОСОБА_1 також була порушена Присяга адвоката (ст.15 Закону України „Про адвокатуру"), яка зобов`язує адвоката з високою громадянською відповідальністю виконувати покладені на нього обов`язки, бути завжди справедливим і принциповим, чесним і уважним до людей, сурово зберігати адвокатську таємницю, всюди і завжди берегти чистоту звання адвоката, бути вірним Присязі.

Вища кваліфікаційна комісія адвокатуру вважає, що адвокат ОСОБА_1, захищаючи громадянина ОСОБА_2 на досудовому слідстві, повинен був вжити всі свої знання, професійну майстерність для належного захисту, не лишати без належної уваги всі скарги, заяви, повідомлення підзахисного. Неналежне виконання своїх професійних обов`язків адвокатом потягнуло за собою знаходження тривалий час ОСОБА_2 під вартою.».

Позивач вважає рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року та рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 року щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1, 5, ст.13 Закону України «Про адвокатуру» від 19.12.1992 року № 2887-XII (тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваних рішень) для визначення рівня професійних знань осіб, які мають намір займатися адвокатською діяльністю, вирішення питань про дисциплінарну відповідальність адвокатів у Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюються строком на 3 роки кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури. Ці комісії утворюються у складі двох палат - атестаційної та дисциплінарної.

Дисциплінарна палата утворюється у складі 9 членів, до неї входять 5 адвокатів, 2 судді, по одному представнику від управління юстиції Ради Міністрів Республіки Крим, обласної, Київської і Севастопольської міської державної адміністрації, відділення Спілки адвокатів України. Рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності приймається відкритим голосуванням двома третинами голосів від загальної кількості членів палати.

Порядок організації і діяльності кваліфікаційно-дисциплінарної комісії визначається Положенням про неї, яке затверджується Президентом України.

Згідно ст. 14 Закону № 2887 Вища кваліфікаційна комісія адвокатури розглядає скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій. Вона має право скасовувати або змінювати рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій.

Вища кваліфікаційна комісія адвокатури утворюється при Кабінеті Міністрів України. До складу Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури входять по одному представнику від кожної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Верховного Суду України, Міністерства юстиції України, Спілки адвокатів України.

Порядок діяльності Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури регулюється Положенням про неї, яке затверджується Президентом України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.16 Закону № 2887 за порушення вимог цього Закону, інших актів законодавства України, що регулюють діяльність адвокатури, Присяги адвоката України рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії до адвоката можуть бути застосовані такі дисциплінарні стягнення:

- попередження;

- зупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на строк до одного року;

- анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури або в судовому порядку.

За приписами ст.. 17 Закону № 2887 адвокатська діяльність може бути припинена рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а видане свідоцтво анульоване у випадках:

- засудження адвоката за вчинення злочину - після набрання вироком законної сили;

- обмеження судом дієздатності або визнання адвоката недієздатним;

- грубого порушення вимог цього Закону та інших актів законодавства України, які регулюють діяльність адвокатури, Присяги адвоката України.

Згідно з ч. 1 ст.7 Закону № 2887 при здійсненні своїх професійних обов`язків адвокат зобов`язаний неухильно додержувати вимог чинного законодавства, використовувати всі передбачені законом засоби захисту прав і законних інтересів громадян та юридичних осіб і не має права використовувати свої повноваження на шкоду особі, в інтересах якої прийняв доручення, та відмовитись від прийнятого на себе захисту підозрюваного, обвинуваченого, підсудного.

Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури та Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури, затверджені Указом Президента України від 05.05.1993 року № 155/93.

Пункт 3 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури (тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваних рішень) передбачає, що основним завданням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії є визначення рівня професійних знань осіб, які мають намір займатися адвокатською діяльністю, та вирішення питань про дисциплінарну відповідальність адвокатів.

Згідно пункту 4 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, у своїй діяльності кваліфікаційно-дисциплінарна комісія керується Конституцією України, актами законодавства України, актами Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури, прийнятими в межах її компетенції, а також цим Положенням.

Відповідно до п. 15, 15-1, 17 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії:

- розглядає скарги громадян, окремі ухвали судів, постанови суддів, постанови, подання слідчих органів, голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії або її членів, заяви адвокатських об`єднань, підприємств, установ, організацій на дії адвокатів;

- вирішує питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності розглядає порушені з цих питань справи приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення або про відмову у притягненні адвоката до дисциплінарної відповідальності;

- узагальнює дисциплінарну практику палати та адвокатських об`єднань за рік.

Повноваження кваліфікаційно-дисциплінарної комісії реалізуються на засіданнях комісії, скликання та проведення яких здійснюється відповідно до правил, встановлених для засідань палат, головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії (його заступниками) з врахуванням кількісного складу обох палат під час застосування правил про кворум, порядок прийняття рішень тощо.

Підготовка засідання палати забезпечується її головою, заступником голови або за дорученням голови одним з членів палати. Голова палати визначає час і місце проведення засідання палати і не пізніш як за 10 днів повідомляє про це осіб, щодо яких вирішуватиметься питання, та інших осіб, які повинні взяти участь у засіданні палати.

Відповідно до п. 24 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури рішення дисциплінарної палати про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності приймається відкритим голосуванням двома третіми голосів від загальної кількості членів палати.

Рішення викладається в письмовій формі з наведенням мотивів його прийняття і підписується головуючим на засіданні та членами палати, які брали участь у засіданні.

Згідно з п. 34 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури дисциплінарне стягнення до адвоката застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніш як через місяць з дня його виявлення, не рахуючи часу хвороби адвоката або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніш як через шість місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до п. 35 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури справа про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності повинна бути розглянута не пізніш як у місячний строк з дня її порушення.

Пунктом 36 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури передбачено, що за порушення вимог Закону України "Про адвокатуру", інших актів законодавства України, що регулюють діяльність адвокатури, і Присяги адвоката України рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії до адвоката можуть бути застосовані такі дисциплінарні стягнення:

- попередження;

- зупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на строк до одного року;

- анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За приписами п. 38 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури під час розгляду справи участь адвоката, який притягається до дисциплінарної відповідальності, є обов`язковою. Повторна неявка адвоката без поважних причин не перешкоджає розглядові справи у його відсутності.

У ході засідання адвокат, який притягається до дисциплінарної відповідальності, має право в будь-який момент заявляти клопотання і давати додаткові пояснення. За розсудом дисциплінарної палати можуть бути заслухані повідомлення інших осіб, запрошених з ініціативи як адвоката, так і палати, оголошені документи і досліджені інші матеріали, що є у справі, і ті, що подані додатково.

Рішення виноситься у відсутності адвоката, щодо якого порушено дисциплінарну справу.

Пунктами 2, 3, 4, Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури(тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваних рішень), передбачено, що Вища кваліфікаційна комісія адвокатури утворюється при Кабінеті Міністрів України.

Строк повноважень комісії становить три роки, починаючи э дня першого її засідання.

Основним завданням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури є розгляд скарг на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури у Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

У своїй діяльності Вища кваліфікаційна комісія адвокатури керується Конституцією України, актами законодавства України, а також цим Положенням.

Відповідно до пп. «а» п. 10 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури Вища кваліфікаційна комісія адвокатури розглядає скарги:

- на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури або їх палат про:

- відмову в допуску до кваліфікаційних іспитів;

- відмову у видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- анулювання рішення атестаційної палати про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- накладення на адвоката дисциплінарного стягнення;

- припинення адвокатської діяльності та анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- на дії кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, їх палат або членів палат, вчинені з порушенням чинного законодавства.

За приписами п. 17 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури Вища кваліфікаційна комісія адвокатури має право запрошувати на засідання комісії осіб, які звернулися зі скаргою на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, представників адвокатських об`єднань, підприємств, установ, організацій, а також службових осіб.

Відповідно до п. 18-23 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури розглядаються у місячний строк з дня надходження.

У разі складності обставин, пов`язаних зі скаргою, чи потреби в додатковій їх перевірці голова Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури може продовжити строк розгляду скарги до трьох місяців, письмово повідомивши про це особу, яка подала скаргу.

Розгляд скарги на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури починається доповіддю голови комісії, його заступника або одного з членів комісії, який попередньо вивчав скаргу, справу і документи, що надійшли з кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Потім заслуховуються запрошені на засідання особи, досліджуються необхідні матеріали і документи.

На засіданні комісії ведеться протокол, який підписують голова і секретар комісії.

У результаті розгляду справи Вища кваліфікаційна комісія адвокатури може ухвалити таке рішення:

- залишити рішення палати або кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін, а скаргу без задоволення;

- змінити рішення;

- скасувати рішення і надіслати справу в ту саму кваліфікаційно-дисциплінарну комісію для нового розгляду або закрити справу або прийняти справу до свого провадження, розглянути її по суті та постановити нове рішення.

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури є остаточним.

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури приймаються таємним голосуванням більшістю голосів від загальної кількості членів комісії.

Рішення викладається в письмовій формі з наведенням мотивів його прийняття і підписується головуючим на засіданні.

Член комісії може особисто або спільно з іншими членами комісії викласти окрему думку щодо рішення комісії. Окрема думка додається до справи.

У рішенні Вищої кваліфікаційної комісії повинно бути зазначено: назву комісії, її склад, місце і час засідання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка подала скаргу, короткий зміст оскарженого рішення, суть скарги, висновок у справі, мотиви прийнятого рішення та результати розгляду справи.

У триденний строк рішення комісії має бути видано особі, щодо якої воно винесено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Предметом оскарження у цій справі рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року та рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 року щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Ці рішення оскаржуються позивачем, оскільки, на його думку, є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують його права.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

У постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №826/15590/15 викладено такі висновки щодо застосування норм права:

"Відтак, вирішення питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності належить до виключної компетенції дисциплінарних органів, а саме Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури тощо. А тому, встановлення складу дисциплінарного проступку, як і наявності або відсутності підстав для прийняття відповідного рішення, є дискреційними повноваженнями відповідної Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Отже, жоден інший суб`єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №813/2876/18.

У постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №826/14291/17 зазначено, що правову оцінку рішенню органів адвокатського самоврядування в питанні притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності суди мають надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану КДКА/ВКДКА юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності.

Правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення. Правову оцінку рішенню дисциплінарної палати регіональної КДКА суд надає виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності (Постанова Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №821/1030/17).

У справах про оскарження рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності суд не втручається в дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень таких комісій і має надавати правову оцінку вказаному рішенню виключно в контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності, а визначення «грубості» дисциплінарного проступку і обрання суворості дисциплінарного стягнення також належить до дискреційних повноважень вказаних комісій ( п.51, п.54, п.91 Постанови Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №420/5597/19).

Отже, в межах розгляду цієї справи суд може надати правову оцінку рішенню Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року та рішенню Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 року щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачами юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.

Стосовно доводів позивача про те, що оскаржуване рішення винесене незаконно через пропуск притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає таке.

Як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, що у кримінальну справу адвокат ОСОБА_1 вступив як захисник 30 грудня 2003 року. Діі? ОСОБА_1 , які члени дисциплінарноі? палати визнали як проступок, що виразився у неналежному здіи?сненні захисту ОСОБА_2 , є триваючим і моментом і?х закінчення є останніи? день участі ОСОБА_1 у справі, тобто лютии? 2004 року.

З лютого 2004 року по жовтень 2007 року захист обвинуваченого здіи?снював адвокат Єрьоменко Анатоліи? Борисович , якии? після проведення повторноі? судово-медичноі? біологічноі? експертизи передав справу іншому адвокату Украі?ни.

Разом з тим, відповідач вважає невірним спосіб обрахування строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з дати останнього дня його участі у кримінальній справі (лютий 2004 року), оскільки характер вчиненено позивачем порушення має триваючий характер, моментом його скоєння є момент відмови прокурора від обвинувачення та закриття кримінальної справи, тобто 05.10.2007 року.

Таким чином, ключовим питанням, на яке повинен відповісти суд, чи порушили відповідачі строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з п. 34 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури дисциплінарне стягнення до адвоката застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніш як через місяць з дня його виявлення, не рахуючи часу хвороби адвоката або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніш як через шість місяців з дня вчинення проступку.

Судом встановлено, що 16.10.2007 року до дисциплінарної палати Севастопольської міської Квалфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшла окрема Ухвала Апеляційного суду Севастополя від 05.10.2007 року стосовно адвоката ОСОБА_1.

В Ухвалі зазначено, що органами досудового слідства громадянин ОСОБА_2 обвинувачувався у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 115, 4.4 ст. 152, ч.3 ст.153, ст.185 Карного Кодексу України.

Ухвалою Апеляційного суду Севастополя від 05.10.2007 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 була закрита у зв?язку із відмовою прокурора від обвинувачення.

Як зазначено в Ухвалі під час розгляду цієї кримінальної справи по суті, судом були виявлені грубі порушення вимог Кримінально-процесуального Кодексу України, у тому числі порушення права ОСОБА_2 на захист.

В основу обвинувачення ОСОБА_2 були покладені тільки його покази на досудовому слідстві, а потім у суді він відмовився від них пояснюючи тим, що вимушений був оговорити себе в скоєні особливо тяжкого злочину у зв?язку з тим, що відносно нього застосовувались під час досудового слідства протизаконні методи. Про ці факти він заявив слідчому і прокурору Нахімовського району Севастополя в присутності адвоката ОСОБА_1., але вони не реагували. Безпосередньо адвокат ОСОБА_1 переконував підписувати покази, хоча був обізнаний про те, що обвинувачений себе оговорює.

Крім того, в Ухвалі суд зазначив, що адвокат ОСОБА_1 був допущений до участі у справі ОСОБА_2 у відповідності із наданою угодою Nє 04 від 30.12.2003 року, яка долучена до матеріалів кримінальної справи, та в якій вбачається, що особа вступає в справу в порядку ст.ст.44-47 КПК України. Між тим судом встановлено, що з адвокатом ОСОБА_1. ні обвинувачений, ні його родичі угоди на захист не укладали, в справі також відсутня постанова слідчого про призначення ОСОБА_2 захисника, як це вимагає 4.3 ст.47 КПК України. За думкою колегії суддів це є грубим порушенням права ОСОБА_2 на захист. У зв?язку із незаконним обвинуваченням ОСОБА_2 він тривалий час знаходився під вартою.

Як вбачається з рішення ВККА від 21.03.2008 року, адвокат ОСОБА_1 за пропозицією прокурора Нахімовського району м. Севастополя прийняв участь у слідчих діях у зв?язку із затриманням громадянина ОСОБА_7 за підозрою у скоєнні особливо тяжкого злочину.

Вища кваліфікаційна комісія адвокатуру вважає, що адвокат ОСОБА_1, захищаючи громадянина ОСОБА_2 на досудовому слідстві, повинен був вжити всі свої знання, професійну майстерність для належного захисту, не лишати без належної уваги всі скарги, заяви, повідомлення підзахисного.

Таким чином, як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідачами було встановлено порушення адвокатом ОСОБА_1. ст.7 Закону України „Про адвокатуру", ст.ст. 15-17 Правил адвокатської етики, які він вчинив саме під час досудового слідства.

Доказів того, що з лютого 2004 року захист обвинуваченого здіи?снював адвокат ОСОБА_1 відповідачами до суду не надано.

Як вбачається з Ухвали Апеляційного суду Севастополя від 05.10.2007 року, в ході розгляду кримінальної справи по суті адвокатом ОСОБА_2. був Казаков Д.В .

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, що моментом скоєння порушення є момент відмови прокурора від обвинувачення та закриття кримінальної справи, тобто 05.10.2007 року, оскільки після лютого 2004 року позивач не приймав участі у кримінальній справі.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначає, що дійсно Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить поняття «триваюче правопорушення» проте триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Суд погоджується з тверджденням відповідача про триваючий характер вчиненого позивачем порушення, проте суд вважає, що порушення тривали поки позивач приймав участь у кримінальній справі, тобто до лютого 2004 року.

Суд відхиляє доводи відповідача, що за відсутності доказів належного припинення договірних відносин між адвокатом та клієнтом, позивач перебуває надалі у стані безперервного продовження порушення, з огляду на таке.

Як вбачається з Ухвали Апеляційного суду Севастополя від 05.10.2007 року, суд зазначив, що адвокат ОСОБА_1 був допущений до участі у справі ОСОБА_2 у відповідності із наданою угодою Nє 04 від 30.12.2003 року, яка долучена до матеріалів кримінальної справи, та в якій вбачається, що особа вступає в справу в порядку ст.ст.44-47 КПК України. Між тим судом встановлено, що з адвокатом ОСОБА_1. ні обвинувачений, ні його родичі угоди на захист не укладали, в справі також відсутня постанова слідчого про призначення ОСОБА_2 захисника, як це вимагає 4.3 ст.47 КПК України.

Крім того, відповідач у своіх запереченнях також зазначає, що факту оформлення договірних відносин між позивачем з клієнтом про призначення ОСОБА_1 адвокатом не встановлено.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази оформлення договірних відносин між позивачем з клієнтом про призначення ОСОБА_1 адвокатом, тож не можна стверджувати про перебування позивача у договірних відносинах із клієнтом.

Суд не прогоджується з твердженням відповідача, що у разі відсутності доказів належного укладання договору позивача із клієнтом дисциплінарне порушення здійснюється потім безперерервно до надання доказів укладання та розірвання договору, оскільки Апеляційним судом Севастополя встановлено, що з адвокатом ОСОБА_1. ні обвинувачений, ні його родичі угоди на захист не укладали.

Таким чином, суд дійшов висновку, що діі? ОСОБА_1 , які члени дисциплінарноі? палати визнали як проступок, що виразився у неналежному здіи?сненні захисту ОСОБА_2 , є триваючим і моментом його закінчення є останніи? день участі ОСОБА_1 у кримінальній справі, тобто лютии? 2004 року.

Граничнии? 6-місячнии? строк для притягнення до дисциплінарноі? відповідальності згідно з пунктом 34 Положення про кваліфікаціи?но-дисциплінарну комісію адвокатури закінчився ще у серпні 2004 року.

З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з доводами позивача, що оскаржувані рішення ухвалено поза межами строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, визначеного п. 34 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури.

Щодо доводів позивача про порушення ВККА процедури розгляду скарги на рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя, а саме встановлених законодавством строків повідомлення позивача про засідання ВККА при КМУ, суд зазначає наступне.

Згідно п. 12 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури, затверддженого Указом Президента України від 5 травня 1993 року N 155/93 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), підготовка засідання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури забезпечується її головою, заступником голови або за дорученням голови одним із членів комісії. Голова комісії визначає час і місце проведення засідання комісії та не пізніш як за 10 днів повідомляє про це особу, що звернулася зі скаргою, та інших осіб, які повинні взяти участь у засіданні комісії.

Згідно п. 16 Положення до початку розгляду справи у Вищій кваліфікаційній комісії особа, яка подала скаргу, має право заявити відвід члену цієї комісії, якщо вона вважає, що він особисто або його родичі заінтересовані в результатах розгляду скарги, чи має сумнів у його об`єктивності з інших причин.

Питання про заявлений відвід вирішується іншими членами комісії без участі члена, якому заявлено відвід, відкритим голосуванням більшістю голосів. У разі рівності голосів член комісії вважається відведеним. Член комісії, якому заявлено відвід, має право дати пояснення з приводу заявленого відводу.

Член Вищої кваліфікаційної комісії, який брав участь у розгляді заяви чи справи і прийнятті рішення у кваліфікаційно-дисциплінарній комісії, не може брати участь у розгляді цієї справи , якщо це рішення оскаржено.

У відповідності до п. 17 Положення Вища кваліфікаційна комісія адвокатури має право: запрошувати на засідання комісії осіб, які звернулися зі скаргою на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, представників адвокатських об`єднань, підприємств, установ, організацій, а також службових осіб; запитувати і одержувати безоплатно необхідну для здійснення її повноважень інформацію від судів, слідчих органів, органів юстиції, прокуратури, міліції, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, адвокатських об`єднань, адвокатів, підприємств, установ, організацій, а також громадян (за їх згодою); здійснювати перевірку цільового використання кваліфікаційно-дисциплінарними комісіями адвокатури їх коштів та якості виконання комісіями покладених на них функцій.

Органи і службові особи, до яких надійшов запит, повинні не пізніш як через 10 днів дати відповідь Вищій кваліфікаційній комісії.

Згідно п. 18 Положення скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури розглядаються у місячний строк з дня надходження.

У разі складності обставин, пов`язаних зі скаргою, чи потреби в додатковій їх перевірці голова Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури може продовжити строк розгляду скарги до трьох місяців, письмово повідомивши про це особу, яка подала скаргу.

Розгляд скарги на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури починається доповіддю голови комісії, його заступника або одного з членів комісії, який попередньо вивчав скаргу, справу і документи, що надійшли з кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Потім заслуховуються запрошені на засідання особи, досліджуються необхідні матеріали і документи.

На засіданні комісії ведеться протокол, який підписують голова і секретар комісії.

Згідно п. 23 Положення у триденний строк рішення комісії має бути видано особі, щодо якої воно винесено.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що запрошення на засідання комісії осіб, які звернулися зі скаргою на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, представників адвокатських об?єднань, підприємств, установ, організацій, а також службових осіб є правом Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури.

Таким чином, запрошення позивача на засідання комісії не є обов?язком комісії, а є її правом.

ОСОБА_1 не є особою, яка звернулася зі скаргою на Рішення КДКА м. Севастополя.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено про засідання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури та він мав можливість прибути на засідання, але своїм правом не скористався, а також не подавав будь-яких скарг до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури.

Крім того, як вбачається з оскаржуваного рішення ВККА при КМУ, серед матеріалів справи були пояснення ОСОБА_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача щодо порушення повідомлення позивача про засідання ВККА при КМУ.

З огляду на вище викладене, враховуючи, що оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 року щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ухвалено поза межами строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, визначеного п. 34 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, суд приходить до висновку, що вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, 20.11.2007 року Дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя прийняла рішення про застосування до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Вища кваліфікаційна комісія адвокатури при Кабінеті Міністрів України, рішенням № V/3-61 від 21.03.2008 року, скасувала рішення дисциплінарної палати Севастопольської міської Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 20.11.2007 року щодо адвоката ОСОБА_1 , прийняла справу до свого провадження; за грубе порушення ст.7 Закону України „Про адвокатуру", ст.ст.15-17 Правил адвокатської етики, Присяги адвоката, притягнула адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Разом з тим, за наслідком розгляду даної справи, суд прийшов до висновку про протиправність та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України № V/3-61 від 21.03.2008 року, таким чином рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року залишиться чинним.

Однак, з огляду на вище викладене, рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року про застосування до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, також ухвалено поза межами строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, визначеного п. 34 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, а тому суд приходить до висновку, що вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимоги в частині визнання незаконними дії Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя та Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, то в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єктам владних повноважень компетенції. Здійснення дій являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень.

В даному випадку, самі по собі дії Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя та Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для позивача. Такі наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії (в даному випадку - оскаржувані рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності), та саме вони мають вплив на його права та обов`язки.

Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав (чи інтересів).

Стосовно позовних вимог в частині припинення дисциплінарного провадження по справі № 01 щодо ОСОБА_1 , суд зазначає, що в цій частині позов також не підлягає задоволенню, оскільки прийняття подальших рішень щодо дисциплінарного провадження по відношенню до адвоката, після скасування рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, є компетенцією Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя та Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, а суд не може підміняти собою інші органи.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачі не довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами правомірність прийнятих ними рішень.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за звернення до суду з даним позовом, сплачено судовий збір у розмірі 10,20 грн.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя (вул. Леніна, 33/11, м. Севастополь, 99011, ), Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, процесуальним правонаступником якої є Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (вул. Борисоглібська, буд. 3, 5 поверх, м. Київ, 04070, ) про визнання незаконними дій, скасування рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України № V/3-61 від 21.03.2008 року про застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 20.11.2007 року про застосування до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (вул. Борисоглібська, буд. 3, 5 поверх, м. Київ, 04070, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмір 10 (десять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.03.2025 року.

Суддя Г.В. Лебедєва