Справа № 473/6605/24
Суддя: Тустановський А. О.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/6605/24
Провадження №2-а/472/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Скрипник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

17 січня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області за підсудністю з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В позові представник позивача Сафронов Ю.І. зазначив, що 29.11.2024 із застосунку «Дія» позивачу стало відомо про накладений на його майно на підставі постанови Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) арешт. Того ж дня позивач через ідентифікатор доступу ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався про існування оскаржуваної постанови, копію якої позивач раніше не отримував. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , власника транспортного засобу MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом KOEGEL, державний номер НОМЕР_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн. за те, що 15.08.2024 року о 00:03 години у Лиманському районі Одеської області у с. Ліски на а/д М-28 Одеса Южне (км15+00) водій ОСОБА_1 здійснював вантажні перевезення на MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом KOEGEL, державний номер НОМЕР_2 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Дійсно під час перевірки документів у позивача працівники Одеського відділу Укртрансбезпеки забажали, щоб транспортний засіб змінив маршрут та прослідував з ними до пункту габаритно вагового контролю. Позивач повідомляв, що не може виконати вказівку через те, що вже наступила комендантська година, а з ним була сім`я (дружина з дитиною), яким потрібно було відпочивати. Окрім того, транспортний засіб мав несправності коробки передачі. При цьому вранці він готовий був проїхати до пункту ГВК, відправивши дитину з дружиною на маршрутці додому та відремонтувавши коробку. Між тим посадова особа Укртрансбезпеки не звернувши уваги на доводи позивача передчасно прийшли до висновку щодо порушення ним вимог Закону.

Позивач зазначає, що складати протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи представники відповідача мають повноваження лише в рамках проведення рейдової перевірки на дорозі, яка повинна бути оформлена належним чином. При цьому з матеріалів справи вбачається, що докази оформлення рейдової перевірки при складанні оскаржуваної постанови відсутні. Окремо позивач зауважував, що всупереч вимог діючого законодавства представниками відповідача на його адресу не було направлено копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_1 вказував на ту обставину, що акт про відмову від проходження габаритно-вагового контролю складається посадовими особами під час здійснення габаритно-вагового контролю виключно в зоні габаритно вагового контролю. Проте доказів того, що на місці складання постанови розташований пункт габаритно-вагового контролю відповідачем не надано. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що акт № 017408 від 15.08.2024 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю було складено посадовими особами відповідача поза зоною габаритно-вагового контролю, згаданий акт не є допустимим та належним доказом на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження контролю. Відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю не є відмовою від проходження габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу, за що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Додатково ОСОБА_1 наголошував на тому, що факт начебто вчинення адміністративного правопорушення не було зафіксовано представниками відповідача засобами фото-, відеозйомки, відповідно, він вважає, що підстави притягнення його як власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності відсутні.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення серії ПС № 002978 від 02.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 132-1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн., а провадження по справі закрити.

03 лютого 2025 року на адресу суду від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Воробйової А.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача посилається на те, що 15.08.2024 головними спеціалістами відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Дячуком М.С. та Бурдейним А.В. здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 000033 від 07.08.2024. О 00 год. 03 хв. за адресою: с. Ліски, Одеська область, М-28 Одеса-Южний головними спеціалістами відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Дячуком М.С. та Бурдейним А.В. було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача MAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , та напівпричепа марки KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою: просідання вузлів підвіски транспортного засобу та завантаження транспортного засобу вище бортів кузова.

У зв`язку з чим, водію ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 21 км+434 м (відстань між місцем зупинки та пунктом габаритно-вагового контролю становить 10,1 км) для зважування транспортного засобу. Однак, водій ОСОБА_1 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю, про що було складено акт № 017408 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія складено протокол про адміністративне правопорушення № 001071 за порушення, передбачене статтею 188- 57 КУпАП.

За таких обставин твердження позивача про те, що він не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, спростовується. Також не відповідають дійсності посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було направлено копію оскаржуваної постанови, оскільки рекомендованим листом від 02.09.2024 за вих. № 76209/35/24-24 на його адресу відповідачем було направлено копію постанови № ПС 002978 про притягнення його до адміністративної відповідальності від 02.09.2024. Окремо представник відповідача зауважує на те, що положення ч. 3 ст. 132-1 КУпАп не містять застережень щодо того, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутись саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але до суду від представника позивача Сафронова Ю.І. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та позивача, позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно зі ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2024 року спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 000033 від 07.08.2024 року (а.с. 77-78, 79).

О 00:03 год. за адресою: с. Ліски Одеська область, М-28 «Одеса Южний» головними спеціалістами відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Дячуком М.С. та Бурдейним А.В. було зупинено було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача MAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 з напівпричепом марки KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальними ознаками: просідання вузлів підвіски транспортного засобу та завантаження транспортного засобу вище бортів кузова.

В зв`язку з викладеним водію ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою: автомобільна дорога М-14 21 км + 434 м (відстань між місцем зупинки транспортного засобу та пунктом габаритно-вагового контролю становить 10,1 км) для зважування транспортного засобу, про що було складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу від 15.08.2024 року (а.с. 60).

Водій ОСОБА_1 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю (факт відмови зафіксовано на боді-камеру представника відповідача, відеозапис долучено до матеріалів справи), про що було складено акт № 017408 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю. Також щодо водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 001071 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП (а.с. 59).

Згідно постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 по справі № 504/1750/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с. 10 на звороті -11).

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 на праві власності належить вантажний сідловий тягач MAN, державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 63).

Згідно повідомлення Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за вих. № 71137/35/24-24 від 16.08.2024 ОСОБА_1 запрошено 02.09.2024 для участі у розгляді справи про порушення, скоєне 15.08.2024 року о 00 год. 03 хв. у Лиманському районі Одеської області у с. Ліски на а/д М-28 Одеса Южне (км 15+00), передбачене ст. 132-1 КУпАП (а.с. 11).

Відповідно до Постанови № ПС 002978 про накладення адміністративного стягнення від 02.09.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , 15.08.2024 року о 00:03 години у Лиманському районі Одеської області у с. Ліски на а/д М-28 Одеса Южне (км15+00) здійснював вантажні перевезення на MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом KOEGEL, державний номер НОМЕР_2 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю (а.с. 74).

Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушення зафіксоване за допомогою технічного засобу нагрудного відео реєстратора працівника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що підтверджується відеозаписом, долученим представником відповідача до матеріалів справи.

За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000,00 грн.

Згідно листа Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за вих. № 76209/35/24-24 від 02.09.2024 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , направлено копію постанови про накладення на нього адміністративного стягнення № ПС002978 від 02.09.2024 (а.с. 71).

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 2.4-1 ПДР України у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Відповідно до частини третьої статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 132-1 КУпАП, стала відмова водія транспортного засобу, який належить позивачу, від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю.

При цьому посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті 15.08.2024 було зупинено транспортний засіб вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача MAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , поза межами пункту габаритно-вагового контролю. У зв`язку з відмовою водія прямувати до пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-14 21 км + 434 м, посадовими особами складено акт № 017408 від 15.08.2024 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2) складається посадовими особами Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879.

За визначенням пункту 6 цього Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Стаття 1 ЗУ "Про автомобільний транспорт" встановлює, що зона габаритно-вагового контролю це облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.

Враховуючи викладене, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю складається посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення габаритно-вагового контролю виключно в зоні габаритно-вагового контролю.

На слушність подібних висновків також свідчить затверджена додатком 2 до Порядку №1007/1207 форма Акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, з пункту 1 якого вбачається, що він складається на місті проведення габаритно-вагового контролю.

Проте доказів на підтвердження того, що за адресою, вказаною у Акті № 017408 (а/д М-14 «Одеса Мелітополь» км 21+430м (Одеська область с. Ліски Лиманський район, а/д 14-28 «Одеса Южний» км 15 +00 км), розташований пункт габаритно-вагового контролю, суду не надано. Навпаки, відповідачем визнається, що зазначений акт було складено не за місцем габаритно-вагового контролю.

Враховуючи, що акт № 017408 від 15.08.2024 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю було складено посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті поза зоною габаритно-вагового контролю, даний акт не є допустимим та належним доказом на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження габаритно-вагового контролю 15.08.2024.

Згідно положень пунктів 3 та 5 Порядку супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 513 від 19.05.2023, у разі виявлення ознак порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, визначених у пункті 4 цього Порядку, посадова особа приймає рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу за формою згідно з додатком 1 (обов`язкова для виконання водієм письмова вимога посадової особи щодо слідування транспортного засобу) до найближчого місця зважування (стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю).

Супроводження транспортного засобу здійснюється згідно з розділом 3 Правил дорожнього руху спеціалізованими автомобілями Державної служби України з безпеки на транспорті, які мають спеціальні кольорографічні схеми, розпізнавальні знаки і написи, а також обладнані спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями (пункт 8 Порядку № 513).

За приписам пункту 14 Порядку №513 посадова особа складає акт про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу згідно з додатком 2 шляхом установлення на колесо транспортного засобу блокуючого номерного пристрою (блокіратора) у випадку відмови водія транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, виконати рішення про супроводження транспортного засобу.

За такого правого регулювання, відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю не є відмовою від проходження габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу.

Зазначене фактично визнається і відповідачем, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відмова водія ОСОБА_1 була кваліфікована посадовими особами як порушення ст. 188-57 КУпАП (невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань), за що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 001071 від 15.08.2024.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказані обставини є належною підставою для скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що на позивача як на власника транспортного накладено штраф за відмову від проходження габаритно-вагового контролю водієм транспортного засобу, відповідно до ст. 14-3 КУпАП.

Згідно ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

В обґрунтування заперечень проти притягнення його до адміністративної відповідальності позивач посилається на те, що адміністративне правопорушення не було зафіксовано засобами відеозапису. Проте вказана обставина спростовується матеріалами справи та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, долученим представником відповідача.

Разом з тим, суд не приймає до уваги вказаний відеозапис, оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить будь-яких відомостей щодо відеофіксації порушення та посилання на технічний засіб, на який здійснювався цей відеозапис

Також суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 в якості обґрунтування позовних вимог на відсутність підстав для проведення рейдової перевірки та не направлення на його адресу копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінивши надані доказі в сукупності,суд приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка підлягають скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про задоволення позову, скасування постанови від та закриття справ про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

З огляду на вказане суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Державної служби України з безпеки на транспортіна користь позивача судового збору в розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення серії ПС № 002978 від 02.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 132-1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн., а провадження по справі закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті, за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський