Справа № 300/3366/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2025 р. справа № 300/3366/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
за участю: секретаря судового засідання Космірак Н.М.,
представника позивача Хоптія М.В.,
представника відповідача Голубчак Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про стягнення 233024,00 грн. недоотриманого розміру середнього заробітку та 1500000 гривень моральної шкоди.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позов та письмових поясненнях. Просить у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, судом встановлено наступне.
Наказом Державної екологічної інспекції України від 01.03.2023 № 66-о ОСОБА_1 з 25.03.2023 встановлено щомісячну надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 15 відсотків до посадового окладу (а.с.119 т.1).
Наказом Державної екологічної інспекції України від 31.03.2023 № 41-тр/т Про присвоєння рангу держаного службовця ОСОБА_1 позивачу з 03.04.2023 присвоєно 5 ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії Б (а.с.118 т.1).
Наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2023 №48-тр/т Про скасування наказів Держекоінспекції від 17.06.2022 №56-тр/т та від 20.06.2022 № 57-тр/т позивачу, зокрема, встановлено роботу в штатному режимі з 28.04.2023. Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 28.04.2023 №125-к ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків на посаді начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу.
19.05.2023 наказом Державної екологічної інспекції України №52-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 » у зв`язку з відсутністю можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, та з метою оптимізації видатків Державної екологічної інспекції Карпатського округу, встановлено простій у роботі ОСОБА_1 , начальнику Державної екологічної інспекції Карпатського округу Головному державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу, з 22 травня 2023 року (а.с.214 т.1).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 в адміністративній справі №300/3606/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024, визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 19 травня 2023 №52-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №53-тр/т «Про покладення обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 ». Рішення суду набрало законної сили 01.02.2024.

12.02.2024 Державної екологічної інспекції України прийнято наказ №18-тр/т «Про скасування наказів Держекоінспеції від 19.05.2023 №52-тр/т від 19.05.2023 №53-тр-т скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №52-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 » та наказ Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 № 53-тр/т Про покладення виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 Встановлено ОСОБА_1 з 13.02.2024 роботу в штатному режимі (а.с.172 т.1).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Суд при вирішенні цієї справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час спірних правовідносин.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Положеннями статті 4 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частинами 1, 3 статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (надалі також - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами другою та третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ передбачено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно із частиною 1 Закону № 2136-ІХ заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Суд зауважує, що Законом України «Про державну службу» та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не врегульоване питання простою на роботі, а тому такі питання встановлені загальними нормами трудового законодавства - КЗпП України.

Відповідно до ст. 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Отже, обов`язковою умовою для оголошення простою є наявність обставин, які спричинили повну зупинку роботи підприємства або його структурних підрозділів та з огляду на неможливість виконання окремими працівниками своїх трудових обов`язків.

Як встановлено судом, наказ Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №52-тр/т, яким з 22.05.2023 встановлено простій у роботі ОСОБА_1 , скасований в судовому порядку як протиправний.

В подальшому, наказом Державної екологічної інспекції України від 12.02.2024 №18-тр/т ОСОБА_1 встановлено з 13.02.2024 роботу в штатному режимі.

Відповідно до статті 12 Закону України Про оплату праці норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

За приписами ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується. На період освоєння нового виробництва (продукції) роботодавець може здійснювати працівникам доплату до попереднього середнього заробітку на строк не більш як шість місяців.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 221 Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про правовий режим воєнного стану, частини першої статті 13 Закону України Про оплату праці постановлено надати право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу).

Отже, час простою не з вини, зокрема, державного службовця оплачується з розрахунку не нижче від двох третин посадового окладу на розсуд керівника державного органу в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, при цьому, в разі виникнення такого простою, виходячи із ситуації, небезпечної для життя чи здоров`я працівника, в умовах воєнного стану - працівникові може виплачуватись середній заробіток.

Як слідує з наказу Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №52-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 » встановлено простій у роботі позивача з 22 травня 2023 року. Визначено оплату часу простою ОСОБА_1 у розмірі 2/3 посадового окладу. Однак, вказаний наказ визнано судом протиправним і скасовано.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 за період з травня 2023 року по лютий 2024 року виплачувалась заробітна плата в розмірі 2/3 посадового окладу. Вказана обставина не заперечується та визнається сторонами.

Відтак, незаконні дії Державної екологічної інспекції України призвели до порушення права позивача на отримання заробітної плати у належному розмірі. Враховуючи, що простій у роботі позивача за наказом Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №52 - тр/т не мав законних підстав та був скасований рішенням суду, що набрало законної сили, підлягає стягненню на користь позивача середня заробітна плата за період простою із виключенням виплачених в період простою сум.

Середня заробітна плата працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (надалі також - Порядок № 100).

За приписами абзаців 4, 5, 8 пункту 2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Водночас, суд зазначає, що якщо в розрахунковому періоді є хоча б один повний відпрацьований день, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за такий робочий день.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із матеріалів справи слідує, що простій позивачу встановлено у період з 22.05.2023 по 12.02.2024, а не по 20.02.2024, як помилково зазначив позивач у позовній заяві.

Тобто, розрахунковим періодом є березень квітень 2023 року.

Разом з тим, позивач у березні квітні 2023 року також перебував у простої. Виключенням з цього періоду був 1 робочий день у квітні 2023 року - 28.04.2023.

У цей день (28.04.2023) позивач був залучений до роботи й простій на цей день був припинений.

Отже, у розрахунковому періоді в позивача є відпрацьований день, виплати за який підлягають врахуванню при обчисленні середнього заробітку.

За змістом довідки Державної екологічної інспекції Карпатського округу №7 від 07.05.2024 ОСОБА_1 нараховано такий дохід за простій в розмірі 2/3 посадового окладу: за період з 22.05.2023 по 31.05.2023 - 2968,11 грн, за червень листопад 2023 року 8533,33 грн за кожен місяць, за грудень 2023 року 6501,59 грн, за січень 2024 року 8239,48 грн, за період з 01.02.2024 по 12.02.2024 6563,05 грн. (а.с.217 т.1).

Таким чином, загальний розмір доходів отриманих позивачем за період простою (2/3 посадового окладу) з 22.05.2023 по 12.02.2023 становить 75472,21 грн.

Згідно довідки Державної екологічної інспекції Карпатського округу №8 від 07.05.2024 за відпрацьований позивачем 28.04.2023 робочий день йому нараховано заробітну плату в загальному розмірі 1022 грн (посадовий оклад 640,00 грн, надбавки за ранг державного службовця 30 грн, надбавка за вислугу років 96 грн, надбавка за інтенсивність 128 грн, премія 128 грн), що в розрахунковому періоді є його середньою заробітною платою (а.с.218 т.1).

Простій позивача тривав 191 робочий день.

Отже, середній заробіток за період простою становить 119729,79 грн ((191 робочий день * 1022 грн) 75472,21 грн).

Аналогічний підхід до обрахунку середньої заробітної плати за період простою міститься у постановах Верховного Суду від 27.03.2024 в справі №753/12518/22, від 30.08.2024 в справі №507/1435/22, від 30.08.2024 в справі №759/18289/21, від 23.01.2024 в справі №759/4617/21.

Відтак, слід стягнути з Державної екологічної інспекції Карпатського округу на користь позивача середній заробіток за період простою з 22.05.2023 по 12.02.2024 в сумі 119729,79 грн. з проведенням (утриманням) необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями статті 23 Цивільного кодексу України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин 2, 3 цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд зазначає, що незаконні дії роботодавця завжди викликають у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Частиною 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Суд зазначає, що в спірному випадку вирішуються позовні вимоги не про визнання наказу про простій позивача незаконним, а про стягнення з Державної екологічної інспекції Карпатського округу на користь позивача недоплаченого середнього заробітку за період встановлення простою в його роботі, тому стягнення таких коштів є достатньою й справедливою сатисфакцією позивачу, а відтак у вимозі про стягнення моральної шкоди в спірному випадку слід відмовити, оскільки вони не заявлені в одному провадженні з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції України №52 - тр/т від 19.05.2023 "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 ".

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення ним будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної екологічної інспекції Карпатського округу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період простою з 22.05.2023 по 12.02.2024 в сумі 119729,79 гривень (сто дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 79 копійок) з проведенням (утриманням) необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ),

відповідач Державна екологічна інспекція Карпатського округу (, вул. Академіка Сахарова, 23-А, м. Івано-Франківськ, 76014).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 14.03.2025.