Справа № 650/294/25
Суддя: Сікора О. О.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 650/294/25
провадження № 2-а/650/11/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

у складі головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

представника позивача Баладиги С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник Баладига Сергій Павлович до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3757418 від 30 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови були грубо порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі право на об`єктивний та справедливий розгляд справи. Зокрема, на місці події, де нібито було скоєно правопорушення, відсутнє перехрещення проїзної частини, оскільки частина дороги була закрита бетонними блоками з метою безпеки, що підтверджується фотоматеріалами. Відтак, відсутнє порушення пункту 15.9ґ Правил дорожнього руху.

Крім того, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за частиною першою статті 122 КУпАП, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення відсутня. Таким чином, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

06 лютого 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що 30 грудня 2024 року о 11:26 водій транспортного засобу ВАЗ 21114, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку на перехресті проспекту Незалежності та вулиці Володимира Примаченка у місті Херсон, чим порушив пункт 15.9ґ Правил дорожнього руху України, відповідно до якого зупинка забороняється, зокрема, на перехрестях.

Відповідач вказав, що факт порушення підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського, який долучений до матеріалів справи. Також зазначено, що під час винесення постанови позивач був ознайомлений зі своїми правами відповідно до статті 268 КУпАП, а також отримав копію постанови, що підтверджується його підписом.

Крім того, відповідач зазначив, що наявність тимчасового обмеження руху автотранспорту на ділянці дороги, де відбулася зупинка, не скасовує дії Правил дорожнього руху, а встановлення бетонних блоків було здійснено у межах компетенції органів місцевого самоврядування відповідно до розпорядження Херсонської міської військової адміністрації.

Також у відзиві наголошено, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою з дотриманням норм чинного законодавства, а обставини, викладені у позовній заяві, не спростовують наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП. У зв`язку з цим відповідач вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови відсутні.

06 лютого 2025 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що позиція відповідача є необґрунтованою, а постанова серії ЕНА № 3757418 від 30.12.2024 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповіді наголошено, що ділянка дороги, де було здійснено зупинку транспортного засобу позивача, не є перехрестям у розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, оскільки на відеозаписі, наданому відповідачем, чітко зафіксовано, що вулиця Володимира Примаченка (Маяковського) перекрита бетонними блоками, які повністю унеможливлюють проїзд транспорту. Відповідно, відсутня можливість перетину проїзної частини або вибору напрямку руху, що є обов`язковими ознаками перехрестя.

Позивач також зазначив, що блокування дороги змінює дорожню обстановку, унеможливлюючи надання ділянці статусу перехрестя, а отже, відсутні об`єктивні підстави для кваліфікації дій як порушення пункту 15.9ґ ПДР. Таким чином, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, а сам факт зупинки транспортного засобу в зазначеному місці не є порушенням.

Крім того, позивач звернув увагу, що підпис на постанові не є підтвердженням згоди з правопорушенням, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 757/2757/16-а.

На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

07 березня 2025 року представник відповідача подав заперечення на позов, в якому зазначив, що встановлення тимчасового обмеження руху транспортних засобів шляхом розміщення бетонних блоків на вулиці Володимира Примаченка (Маяковського) не скасовує і не змінює визначення ділянки дороги як перехрестя, оскільки ознаки перехрестя залишаються незмінними відповідно до Правил дорожнього руху України.

Відповідач наголосив, що згідно з пунктом 1.10 ПДР, перехрестя визначається як місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, а наявність тимчасового обмеження не змінює географічного положення доріг та їх конструктивних характеристик. Відповідно, ділянка дороги на перехресті проспекту Незалежності та вулиці Володимира Примаченка, де здійснено зупинку транспортного засобу, має ознаки перехрестя і підпадає під дію пункту 15.9ґ ПДР, який забороняє зупинку на перехрестях.

Також відповідач вказав, що нормативно-правові акти, які регулюють тимчасове обмеження руху, не містять положень, що скасовують або змінюють чинність Правил дорожнього руху щодо визначення перехресть. Тому зупинка транспортного засобу на зазначеній ділянці дороги є порушенням вимог ПДР.

Крім того, відповідач зазначив, що позначення тимчасового обмеження руху у вигляді бетонних блоків не впливає на фактичне існування перехрестя, оскільки його географічне розташування, рівень і конструктивні ознаки залишаються незмінними.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а постанова серії ЕНА № 3757418 від 30.12.2024 року є законною та обґрунтованою.

На судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його інтереси були представлені представником адвокатом Баладигою С.П.

На судовому засіданні представник позивача Баладига С.П. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ділянка дороги, на якій було здійснено зупинку транспортного засобу, фактично не є перехрестям, оскільки вулиця Володимира Примаченка була перекрита бетонними блоками, що унеможливлює рух транспорту та виключає ознаки перехрестя. Відповідно, зупинка транспортного засобу на цій ділянці не порушує правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова була винесена без врахування фактичних обставин справи, тому підлягає скасуванню.

На судове засідання представник відповідача не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Перевіривши наведені обставини, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року №1395 (далі за текстом Інструкція №1395), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною першою статті 121-3 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Статтею 40 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд встановив, що 30 грудня 2024 року о 11:26 в місті Херсон, по проспекту Незалежності, 49, водій транспортного засобу ВАЗ 21114, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку на ділянці дороги, яка, за твердженням відповідача, є перехрестям з вулицею Володимира Примаченка.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 3757418 від 30.12.2024 року, винесеної інспектором поліції Шевченко М.О., дії водія кваліфіковано як порушення пункту 15.9ґ Правил дорожнього руху України, оскільки зупинка була здійснена на перехресті, де вона заборонена. Внаслідок цього до водія на підставі частини першої статті 122 КУпАП було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Факт зупинки транспортного засобу, як і місце її здійснення, підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського, оглянутим в судовому засіданні.

З відеозапису, поданого стороною відповідача, вбачається, що вулиця Володимира Примаченка (Маяковського) на момент зупинки транспортного засобу була перекрита бетонними блоками, що унеможливлювало рух транспортних засобів цією дорогою. Факт встановлення обмеження руху підтверджується розпорядженнями Херсонської міської військової адміністрації № 890р від 27.09.2024 року, № 986р від 25.10.2024 року та № 1133р від 29.11.2024 року, які надані відповідачем.

Пунктами 15.9 ґ ПДР України встановлено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

В свою чергу, згідно ПДР України, дорогою визначається автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Відповідно до пп. (ґ) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: п. 2 розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: пп. ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Системний аналіз Правил дорожнього руху дозволяє зробити висновок, що характерними ознаками перехрестя доріг, є наявність декількох автомобільних доріг, які в певній географічній точці на одному рівні створюють дорожній вузол чи дорожню розв`язку, перетинаючи які водій має можливість обирати подальший напрямок свого руху, а також має враховувати співвідношення головної дороги і другорядної дороги та правила черговості проїзду.

З відеозапису ділянки дороги, що доданий Відповідачем до суду, вбачається, що ділянка дороги, де зупинений траспортний засіб Позивача, з перехрещенням вулиць відсутня. Будь-які дорожні вузли чи розв`язки, які б вимагали від водія дотримання правил черговості проїзду чи надавали можливість водію обирати подальший напрямок руху, на цій ділянці дороги відсутні.

На відеозаписі чітко зафіксовано повне перекриття вулиці Володимира Примаченка (Маяковського) бетонними блоками, тобто це свідчить про повне блокування проїзду автомобілів тим самим зміну дорожньої обстановки, яка існувала до цього.

Перехрестям дана ділянка дороги вважалася б за умови відсутності бетонних блоків, а отже і можливості проїзду автомобілів з вулиці Володимира Примаченка (Маяковського) на проспект Незалежності (Ушакова) та навпаки.

Отже, ділянка дороги за адресою: в м. Херсоні, по проспекту Незалежності (Ушакова), 49 не є перехрестям в розумінні п. 15.9 ґ ПДР, тому порушення Позивачем цієї норми закону Відповідачем не доведено.

Також суд враховує, що існування відповідного правила щодо заборони зупинки транспортного засобу на перехресті обумовлене саме небезпекою, яку в такому разі може створювати транспортний засіб для інших учасників дорожнього руху. Зупинка на перехресті або ближче 10 метрів від нього може обмежувати оглядовість, перешкоджати безпечному маневруванню транспортних засобів, ускладнювати визначення пріоритету в русі, що в свою чергу збільшує ризик виникнення дорожньо-транспортних пригод.

Зокрема, транспортний засіб, зупинений на перехресті, може перекривати видимість для водіїв, які наближаються до перехрестя, що утруднює своєчасне виявлення інших учасників дорожнього руху, знаків пріоритету, розмітки або сигналів світлофора. Крім того, такий транспортний засіб може створювати фізичну перешкоду для здійснення поворотів або проїзду через перехрестя, ускладнюючи дорожній рух та створюючи небезпечні ситуації.

Однак, у даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, зокрема відеозапису, наданого Відповідачем, ділянка дороги, де зупинився транспортний засіб Позивача, не утворює фактичного перехрестя, оскільки проїзд на прилеглій вулиці Володимира Примаченка (Маяковського) був заблокований бетонними блоками. Таким чином, рух транспортних засобів у напрямку цієї вулиці був повністю обмежений, що виключало можливість створення перешкод або небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, відсутні ознаки небезпеки, з якими пов`язана заборона зупинки на перехресті відповідно до п. 15.9 ґ ПДР України. Відтак, твердження Відповідача щодо порушення Позивачем вказаної норми ПДР не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Суд погоджується з представником відповідача щодо того, що перекриття відповідної ділянки дороги не змінює її юридичного статусу як частини вулично-дорожньої мережі. Однак, у контексті застосування вимог пункту 15.9 ґ ПДР України, слід враховувати фактичні обставини, що мають істотне значення для оцінки наявності або відсутності порушення правил дорожнього руху.

Зокрема, з матеріалів справи, включаючи відеозапис, наданий Відповідачем, вбачається, що на момент зупинки транспортного засобу Позивача ділянка вулиці Володимира Примаченка (Маяковського) була повністю перекрита бетонними блоками, що унеможливлювало будь-який проїзд транспортних засобів цією вулицею. Внаслідок цього, фактичне перехрещення транспортних потоків на вказаній ділянці було виключене, що в свою чергу усувало ризики обмеження оглядовості, перешкоджання руху інших транспортних засобів або створення аварійних ситуацій.

Таким чином, хоча формально ділянка дороги могла розглядатися як перехрестя, фактичні обставини зокрема, повне блокування однієї з доріг виключали можливість виникнення небезпеки, яка обґрунтовує заборону зупинки відповідно до пункту 15.9 ґ ПДР України. Враховуючи це, особу не може бути притягнуто до відповідальності за створення небезпеки на дорозі, оскільки виникнення такої небезпеки в умовах, що склалися, було об`єктивно виключене.

Вказані обставини також не виключають можливості того, що ОСОБА_1 міг допустити інше порушення правил дорожнього руху, зокрема щодо порядку зупинки або стоянки транспортного засобу. Водночас суд зазначає, що розгляд справи здійснюється виключно в межах порушення, яке інкримінується особі відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме порушення пункту 15.9 ґ ПДР України. Інші можливі порушення, які не зазначені у вказаній постанові, не є предметом даного судового розгляду та не впливають на оцінку правомірності притягнення до відповідальності за конкретно визначене правопорушення.

Таким чином, суд не може визнати законною вказану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 15.9 ґ ПДР України, оскільки з урахуванням встановлених обставин справи, у тому числі повного перекриття ділянки дороги бетонними блоками, відсутні підстави вважати, що місце зупинки транспортного засобу відповідало ознакам перехрестя в розумінні зазначеної норми.

Згідно з частиною третьою статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що при розгляді справи не встановлені обставини, які можуть свідчити про вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення та з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись вищенаведеними положеннями КАС України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник Баладига Сергій Павлович до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3757418 від 30 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 березня 2025 року.

Суддя: _______________ О.О. Сікора