Справа № 420/34529/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно надіслати на погодження командиру Військової частини НОМЕР_1 пакет документів ОСОБА_1 для погодження звільнення з військової служби у Збройних Силах України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі поданих документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 травня 2024 року подав рапорт про звільнення з військової служби у Збройних Силах України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, які визначені абзацом дванадцятим п. 3 частини дванадцятої цієї статті, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком. Відповідно до листа № 1519 від 27.09.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 27 вересня 2024 року було направлено командиру військової частини НОМЕР_1 через управління персоналу штабу пакет документів для погодження звільнення з військової служби. 10 жовтня 2024 року управління персоналу військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що в документах відсутні підтверджуючі матеріали щодо наявності чи відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують догляду за висновками медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Позивач наполягає, що має законні підстави для звільнення з військової служби на підставі абз. 11 п. 2 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», проте командування військової частини ігнорує документи та нотаріально завірену заяву ОСОБА_2 від 01.08.2024 року про відсутність інших осіб які можуть здійснювати догляд.

Відповідач 1 - Військова частина НОМЕР_1 вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовій заяві, у якій зазначається, що диспозиція підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» у сукупному застосуванні з абзацом тринадцятим пункту третього частини 12 статті 26 цього Закону визначає підставами для звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії воєнного стану сукупність двох умов, а саме: 1) необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, 2) відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Спосіб документального підтвердження другої з зазначених умов чітко конкретизований підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції та передбачає подання одного з документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення того із батьків військовослужбовця чи батьків його дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Проте, військовослужбовцем (позивачем у справі) до рапорту про звільнення документів, які підтверджують відсутність у його батька інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення. Також відповідач наголошує, що представлений до суду висновок №101/192 лікарсько-консультативної комісії Міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Білоцерківської міської ради від 24.07.2024 про потребу постійної сторонньої допомоги, виданий на ім`я ОСОБА_3 та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затверджений керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у переліку направлених на адресу військової частини НОМЕР_1 документів відсутні, для розгляду не подавалися.

Відповідач 2 - Військова частина НОМЕР_2 вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовій заяві, у якій зазначається, що Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 10 жовтня 2024 року №2393/С/1/2842 було обґрунтовано відмовлено у звільненні, так як поданий комплект документів не містить підтверджуючих сімейні обставини документів, які передбачені наказом Міністра оборони України від 23.07.2024 року №495 «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», а саме але не було надано до пакету документів, в обґрунтування рапорту на звільнення, про наявність дружини батька, яка проживає з ним, а також висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення (в даному випадку його мати) самі потребують постійного догляду. У позовній заяві позивач посилається на довідку до акту медикосоціальною експертної комісією серії АВ №1111941 на ОСОБА_3 , але довідка не додавалася до пакету документів в додаток до рапорту на звільнення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 4420/34529/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2024 року старшим лейтенантом ОСОБА_1 , командиром піхотного взводу піхотної роти піхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 було подано рапорт про звільнення з військової служби у Збройних Силах України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, які визначені абзацом дванадцятим, п* 3, частини дванадцятої цієї статті а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком.

Відповідно до листа № 1519 від 27.09.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 направлено до військової частини НОМЕР_1 пакет документів для звільнення з військової служби у Збройних Силах України, на підставі п/п «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, які визначені абз.12 п. 3, ч.26 цієї статті, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своїм хворим батьком.

Додатки: 1 Подання; 2. Витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади про реєстрацію від 23.09.2024; 3. Аркуш бесіди; 4. Рапорт від 16.05.2024; 5. Копія свідоцтва про народження від 16.03.1966; 6. Копія паспорту громадянина України; 7. Копія довідки РНОКПП; 8. Копія паспорту громадянина України; 9. Копія довідки РНОКПП; 10. Витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади про реєстрацію від 25.03.2024; 11. Копія довідки МСЕК від 03.05.2024 АВ №1111941.

10.10.2024 року управління персоналу військової частини НОМЕР_1 розглянула документи старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира піхотного взводу піхотної роти піхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення з військової служби у запас.

За наслідком розгляду пакету документів управлінням персоналу військової частиною було встановлено, що в документах відсутні підтверджуючі матеріали щодо наявності чи відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують догляду за висновками медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що має законні підстави для звільнення з військової служби на підставі абз. 11 п. 2 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме на підставі наявності одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю І чи II групи, за умови що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Так, на думку суду, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 26 Закону №2232-ХІІ визначені підстави звільнення з військової служби.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з абзацом тринадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 10.04.2009 № 170, визначено, що у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я подаються серед іншого: - один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; - висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Звернувшись до суду з даним позовом позивач наполягає на протиправній відмові командування задовольнити його рапорт про звільнення від 16.05.2024 з огляду на те, що його батько - ОСОБА_2 є інвалідом першої групи, що підтверджується Довідкою до акту медико-соціальною експертної комісією серії АВ №1111941, а мати - ОСОБА_3 , згідно висновку ЛКК від 24.07.2024 року №101/192, потребує постійної сторонньої допомоги терміном з 24.07.2024 року.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що до вищезгаданого рапорту про звільнення Висновок лікарсько-консультативної комісії Міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Білоцерківської міської ради від 24.07.2024 №101/192 про потребу постійної сторонньої допомоги, виданий на ім`я ОСОБА_3 та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд не подавалися.

З наданих позивачем доказів, а саме супровідного листа в/ч НОМЕР_2 від 27.09.2024 № 1519 вбачається, що пакет документів для звільнення з військової служби у Збройних Силах України, на підставі п/п «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, які визначені абз.12 п. 3, ч.26 цієї статті, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своїм хворим батьком містив додатки: 1 Подання; 2. Витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади про реєстрацію від 23.09.2024; 3. Аркуш бесіди; 4. Рапорт від 16.05.2024; 5. Копія свідоцтва про народження від 16.03.1966; 6. Копія паспорту громадянина України; 7. Копія довідки РНОКПП; 8. Копія паспорту громадянина України; 9. Копія довідки РНОКПП; 10. Витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади про реєстрацію від 25.03.2024; 11. Копія довідки МСЕК від 03.05.2024 АВ №1111941.

Ураховуючи, що позивачем доказів на підтвердження надання до командування Висновку ЛКК від 24.07.2024 року №101/192 та нотаріально завірену заяву ОСОБА_2 від 01.08.2024 року про відсутність інших осіб які можуть здійснювати догляд, суду надано не було, його позовні вимоги про протиправну відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є недоведеними. А відтак задоволенню не підлягають.

При цьому суд зауважує, що не розглядав право позивача на звільнення з військової служби на підставі абз. 11 п. 2 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Предметом розгляду даної справи є законність відмови Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за наслідком розгляду 10.10.2024 року пакету документів, що перелічені у листі від 27.09.2024 № 1519.

Позовна вимога в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 повторно надіслати на погодження командиру Військової частини НОМЕР_1 пакет документів ОСОБА_1 для погодження звільнення з військової служби не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено того, що ним надано командуванню військової частини додаткові документи, що не зазначені у листі від 27.09.2024 № 1519, або того, що в/ч НОМЕР_2 відмовляє у їх направленню до військової частини НОМЕР_1 для розгляду про для звільнення позивача з військової служби..

Позовна вимога в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі поданих документів не підлягає задоволенню, як похідна.

При цьому суд зазначає, що позивач за наявності у нього інших документів, окрім тих, які були додані до раніше поданих рапортів, не позбавлений права звернення до військової частини з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 2-12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 22, 263, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 повторно надіслати на погодження командиру Військової частини НОМЕР_1 пакет документів ОСОБА_1 для погодження звільнення з військової служби у Збройних Силах України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі поданих документів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення складено 13.03.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю. В. у відпустці з 08.01.2025 р. по 24.01.2025 р., а також на лікарняному з 03.02.2025 р. по 21.02.2025 р., та з 26.02.2025 р. по 07.03.2025 р., включно.

Суддя Харченко Ю. В.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 повторно надіслати на погодження командиру Військової частини НОМЕР_1 пакет документів ОСОБА_1 для погодження звільнення з військової служби у Збройних Силах України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі поданих документів, відмовити.13.03.25