Справа № 160/20276/24
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 березня 2025 року м. Київ № 160/20276/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління морально-психічного забезпечення Збройних Сил України про визнання протиправними дій.

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління морально-психічного забезпечення Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали від 03.02.2025 року від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

У вказаній заяві позивач посилається на те, що ним пропущено строк на звернення до суду з поважних причин, оскільки він звертався до відповідача з рапортом про здійснення позивачу перерахунку та виплати розміру складових грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, а тому позивач розраховував на прийняття відповідного рішення про проведення перерахунку та виплати його грошового забезпечення виходячи із прожиткового мінімуму, добровільно, однак відповіді на зазначений рапорт він не отримав.

Крім того, позивач вказує, що за юридичною допомогою до адвоката Магола С.І. звернувся лише 23 липня 2024 року.

Суд відхиляє вказані аргументи з огляду на таке.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовців має змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, особа, якій здійснюється виплата, вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів саме з дня отримання такої виплати.

Отже, позивач міг дізнатися про порушення своїх прав з 01 січня відповідних років, але з позовною заявою звернувся лише 26.07.2024 року, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду, встановлкного законодавством.

Крім того, посилання позивача на відсутність відповіді відповідача на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а також на те, що за юридичною допомогою до адвоката він звернувся лише 23 липня 2024 року, свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на постанову Верховного Суду України від 29.09.22р по справі №500/1912/22, у якій було висловлено наступну позицію: суд вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російською федерацією, суворе застосування адміністративними судами під час воєнного стану процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної конвенції.

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 29.09.22р по справі №500/1912/22, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

У свою чергу, частини перша та друга статті 55 Конституції України визначають, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 12-2 Закону України "Про правий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частинами першою та другою цього ж Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Отже, навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена.

Таким чином, посилання позивача на введення на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду, за умови роботи (функціонування) суду, в провадженні якого перебуває відповідна адміністративна справа, оскільки позивач не надає суду жодних доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк саме внаслідок запровадженого воєнного стану, а також доказів того, яким чином введення воєнного стану впливає на можливість вчинення процесуальних дій.

Таким чином, наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не свідчать про наявність поважних причин пропуску процесуального строку та підстав для його поновлення.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління морально-психічного забезпечення Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Терлецька О.О.