Справа № 260/3019/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/3019/24 пров. № А/857/27418/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

суддя у І інстанції Гаврилко С.Є.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 15 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №260/3019/24 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС Автосервіс» (далі ТОВ "ДС Автосервіс").

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100033/2 від 17.01.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/000086 від 17.01.2024 Львівської митниці (далі Митниця).

03.10.2024 на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача, у якій він просив вирішити питання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7000 грн.

Митниця надіслала суду першої інстанції заперечення проти заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу, у яких наполягала на тому, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірний з обсягом наданих послуг, необґрунтований та безпідставний, а тому просила відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ДС Автосервіс" у частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 у справі №260/3019/24 заяву ТОВ "ДС Автосервіс" про ухвалення додаткового рішення задоволено повністю. Стягнено з Митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ "ДС Автосервіс" судовий збір у розмірі 6056 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

У апеляційній скарзі Митниця просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму судових витрат позивача, які підлягають стягненню з відповідача.

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що підготовка позовної заяви із цієї категорії справ не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Тому вважає безпідставним стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Щодо стягнення судом першої інстанції з відповідача витрат зі сплати судового збору у розмірі 6 056 грн, звертає така визначена судом першої інстанції з порушенням вимог Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI) і є завищеною. Наполягає на тому, що сума судового збору, що підлягала сплаті ТОВ "ДС Автосервіс" за подання позовної заяви, становила 5 485,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ТОВ "ДС Автосервіс" підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Наполягає на тому, що понесені позивачем витрати на правову допомогу підтверджено документальною. Розмір гонорару є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Відповідно до приписів частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 5 статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому апеляційний суд на підставі приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» звернув увагу на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлену у постанові від 20.06.2019 у справі № 821/440/17, відповідно до якої на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем подано:

ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Литвином С.Й. ТОВ «ДС Автосервіс» № 1123344;

акт про виконання робіт № 10/с/2024 від 06.02.2024;

рахунок 10/с/2024 від 23.01.2024;

платіжну інструкція про сплату витрат на правничу допомогу №75 від 23.01.2024.

Відповідно до акту про виконання робіт №10/с/2024 від 06.02.2024 ТОВ "ДС Автосервіс" оплатило адвокатському бюро "ЛИТВИН ТА ПАРТНЕРИ" кошти за надання професійної правової допомоги у загальній сумі 20000 грн, з яких:

досудове врегулювання спору 13000 грн;

послуги надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань 1500 грн;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру 2 000 грн;

вартість послуг пов`язаних з збором доказів 1000 грн;

гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу 2000 грн;

поштова кореспонденція 500 грн.

При цьому позивач просив не враховувати оплату за досудове врегулювання спору до відшкодування витрат на правничу допомогу та просив стягнути лише 7000 грн зазначених витрат.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції, виходячи із конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, вважав за доцільне стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 7000,00 грн.

На думку апеляційного суду, зазначені докази про підстави надання адвокатом правничої допомоги позивачу у адміністративній справі №260/3019/24 у сукупності із фактичними обставинами, встановленими у ході апеляційного розгляду, дають підстави для висновку про те, що сума витрат на правничу допомогу у 7000 грн не відповідає реальності та необхідності таких витрат, розумності їх розміру, а стягнення з Митниці таких витрат у вказаному розмірі становитиме надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу їх розподілу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про завищення кількості витраченого часу на формування правової позиції та підготовку позовної заяви у справі та вважає достатнім розмір відшкодування ТОВ «ДС Автосервіс» витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у загальній сумі 5000 грн.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у справі.

Щодо розміру стягненого з відповідача судового збору за подання позовної заяви, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регламентовано приписами Закону № 3674-VI.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30280,00 грн)

При оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Відтак, сума адміністративного позову у справі, що розглядається, складає 255 217,10 грн, а тому при зверненні до суду першої інстанції судовий збір, що підлягав сплаті, за майновою вимогою становив 255 217,10 х 1,5% = 3 828,25.

Водночас за приписами пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за заявлену позивачем немайнову вимогу судовий збір підлягав сплаті у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн) .

З урахуванням подачі позовної заяви в електронній формі відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI підлягав застосуванню коефіцієнт 0,8.

Таким чином, сума судового збору, що підлягала сплаті ТОВ «ДС Автосервіс» за подання позовної заяви у справі, що розглядається, становила 5 485,00 грн, а отже саме така сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача внаслідок задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні ухваленні додаткового рішення допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права. Тому додаткове рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити постанову, якою вимоги заяви ТОВ «ДС Автосервіс» задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 260/3019/24 скасувати та ухвалити постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Львівської митниці (79000, Львівська область, м, Львів вул. Костюшка Т., буд. 1, код ЄДПОУ 43971343) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС Автосервіс" (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, буд. 1, кв.50, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 5485 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк