Справа № 420/37548/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Вовченко O.A.,

при секретарі Іщенко С.О.

за участю:

представника відповідача Половенка В.Ю. (згідно доручення)

представника відповідача Грабчак Є.В.. (згідно довіреності)

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 04.12.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі щодо невидачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 (дата видачі: 19.02.2024, дійсний до: 19.02.2034, орган, що видав 2110) в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів;

- зобов`язати Державне підприємство «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Польщі (адреса фактичного місцезнаходження: Грюнвальдська площа, буд. 22, м. Вроцлав, Республіка Польща) видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 19.02.2024, дійсний до: 19.02.2034, орган, що видав 2110) в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів.

Ухвалою від 09.12.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

25.12.2024 року (вх.№ ЕС/77864/24) від представника Державна міграційна служба України до суду надійшло клопотання про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи №420/37548/24 в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача Васильченко Г.І. та заяву представника відповідача Грабчак Є. В. про надання можливості взяти участь у судових засіданнях по справі №420/37548/24 з використанням власних технічних засобів.

30 січня 2025 року відповідно до п.8 ч.1 ст. 240, ч.3, ч.4 ст. 123, 171 КАС України, ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви та визначено, що для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з даною позовною заявою.

06 березня 2025 року до суду від представника позивача - адвоката Г.Васильченко надійшло клопотання: про закриття провадження у справі № 420/37548/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі про визнання

бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії; про розподіл судових витрат, стягнувши їх солідарно з Державної міграційної служби України (, місцезнаходження: вул. Володимирська, буд. 9, м. Київ, 01001) та Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі (, місцезнаходження: вул. Довнар-Запольського, буд. 8, м. Київ, 04116) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень; про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір, сплачений згідно з квитанцією про сплату від 03.12.2024 № 1712-6231-3513-3003 у розмірі 1937,92 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійки; та про розгляд клопотання без участі позивача та представника адвоката Васильченко Ганни Іванівни.

В клопотанні представником позивача з посиланням на п.2 ч.1 ст. 238 КАС України зазначено, що 01.03.2025 року ДП «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі видало позивачу у добровільному порядку паспорт громадянина України для виїзду за кордон в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів. Таким чином, підстава позову відпала внаслідок задоволення його відповідачем-2, а тому позивач відмовляється від позову та просить суд закрити провадження по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду 06.03.2025 року надійшло клопотання від представника позивача про розгляд клопотання про закриття провадження у справі без участі позивача та представника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача Державної міграційної служби України заперечував проти закриття провадження у справі та зазначив, що позовні вимоги до Державної міграційної служби України, що зазначені в позовній заяві є необґрунтованими з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, оскільки Державна міграційна служба України не вступала у правовідносини з ОСОБА_1 , отже не порушувала його права, а тому наявні обґрунтовані підстави для відмови позивачу у задоволенні позову, а також відсутні підстави для стягнення з Державної міграційної служби України судових витрат.

Представник Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі при розгляді клопотання зазначила, що позов є необґрунтованим оскільки 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 звертався до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філія в Республіці Польща з приводу оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Позивачу оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон про, що його повідомлено 19 лютого 2024 року. Паспорт доставлений до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філія в Республіці Польща про що позивача було повідомлено. Однак позивач не звертався до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філії в Республіці Польща для отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, відповідно ДП «Документ» йому не відмовляло у видачі такого паспорта. Співробітниками філії паспортного сервісу ДП «Документ» у Республіці Польща також 05.11.2024 року, 28.11.2024 року, 17.02.2025 року телефонним зв`язком було повідомлено ОСОБА_1 про готовність його паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Однак позивач лише 01 березня 2025 року з`явився до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філія в Республіці Польща та отримав паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тобто самим позивачем усунені підстави за яких він звернувся до суду.

Правовідносини щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон врегульовані Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон № 5492-VI).

Відповідно до ст. 13 Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України для виїзду за

кордон оформляється із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

В ст. 4 Закону № 5492-VI визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод

людини та громадянина (стаття 4).

У відповідності до ч.3 ст. 6 Закону № 5492-VI, Кабінет Міністрів України визначає державне підприємство, що належить до сфери управління розпорядника Реєстру, адміністратором Реєстру.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №931-р державне підприємство «Документ» визначено адміністратором Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до ст. 16 Закону № 5492-VI, рішення про оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну документа приймається розпорядником Реєстру, Міністерством закордонних справ, ЗДУ, уповноваженим органом з питань цивільної авіації, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту, за результатами ідентифікації заявника (ч.6). Уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові в оформленні (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміні, видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном, видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку (чотирнадцятирічного віку - для паспорта громадянина України), або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа, та не усунув у встановлений строк виявлені недоліки; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, не підтверджують інформацію, надану заявником; 5) оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін, видача документа не належать до компетенції уповноваженого суб`єкта; 6) у разі смерті заявника або оголошення його померлим. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови та порядок його оскарження. Особа має право повторно звернутися до уповноваженого суб`єкта із заявою у разі зміни або усунення обставин, які були підставою для прийняття рішення про відмову у видачі документа (ч.7).

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філія в Республіці Польща, що розташована у м. Вроцлав з приводу оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ч.14 ст.22 Закону № 5492-VI у разі оформлення заяви-анкети в ЗДУ паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформлюється протягом трьох робочих днів та видається особі з урахуванням строку, необхідного для його пересилання до ЗДУ, який не може перевищувати трьох місяців.

Згідно п.п. 3 п.8. Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 (далі Порядок №152), паспорт для виїзду за кордон видається: у строк до трьох місяців - у разі оформлення заяви-анкети в закордонній дипломатичній установі.

В п. 75 Порядку №152 встановлено, що видача заявникові паспорта для виїзду за кордон здійснюється тим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, закордонною дипломатичною установою, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон.

19 лютого 2024 року позивачу оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон про, що його повідомлено 19 лютого 2024 року в мобільному застосунку «Дія».

При цьому спір у цій справі, як зазначено в позовній заяві виник щодо невидачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 19.02.2024 року, чим, власне, і мотивовано позов і про що зазначено в позовних вимогах.

Представник відповідача ДП «Документ» зазначала, що позивач не звертався до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філії в Республіці Польща для отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, та не отримував відмову у видачі такого паспорта.

До суду позивачем не надано належних та достатніх доказів відмови відповідача у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 19.02.2024 року.

Також під час розгляду справи з позовної заяви, судом встановлено, що 05.11.2024 року, тобто до звернення з позовною заявою до суду (позовна заява сформована в «Електронному суді» 03.12.2024 року), співробітником відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філії в Республіці Польща телефонним застосунком «Вайбер» було повідомлено ОСОБА_1 , про готовність до видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 19.02.2024 року. Однак як встановлено з клопотання про закриття провадження у справі, позивач отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон 01.03.2025 року.

Щодо посилань представника позивача у клопотанні, що ДП «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі видало позивачу 01.03.2025 року у добровільному порядку паспорт громадянина України для виїзду за кордон, суд зазначає, що видача відповідачем паспорта позивачу, можлива у випадку якщо б позивач з`явився до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філії в Республіці Польща для отримання паспорту. Однак до суду не надано доказів, що ОСОБА_1 звертався в період з 19.02.2024 року до 01.03.2025 року до відокремленого підрозділу ДП «Документ» та що йому було відмовлено у видачі такого паспорту.

Окрім того суд вважає безпідставним посилання представника позивача у клопотанні щодо невидачі відповідачем паспорту позивачу у відповідності до законодавства, яке було чинне на момент звернення з заявою про оформлення паспорту 14.02.2024, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - філії в Республіці Польща за видачею виготовленого паспорта громадянина України для виїзду за кордон, і відповідно відмови у такій видачі з підстав відсутності військово-облікових документів.

Суд звертає увагу, що обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі. Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.

Тобто, обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.06.2024 в справі № 400/1217/23, від 20.06.2024 у справі № 400/249/23 та від 06.08.2024 в справі № 400/10311/23.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що підставою відмови позивача від позову є самостійне отримання ОСОБА_1 лише 01 березня 2025 року паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а не вчинення відповідачем дій які б свідчили про виконання (вчинення дій) щодо задоволення позову ОСОБА_1 після надходження позовної заяви до суду (03.12.2024 року).

Беручи до уваги вище викладене, суд не вбачає правових підстав при розгляді даного клопотання для застосування п.8 ч. 1 ст. 238 КАС України для закриття провадження у цій справі.

Приписами п. 2 ч.1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі: якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З огляду на обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі, суд розцінює клопотання як відмову від позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ст. 47 КАС України визначено право позивача на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову, при цьому суд не приймає відмови позивача від позову, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Під час розгляду клопотання представника позивача в частині закриття провадження у справі суд не встановив обставин, які перешкоджали б задоволенню клопотання представника позивача про закриття провадження у справі.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність закриття провадження у справі № 420/37548/24 оскільки позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

В клопотанні представником позивача зазначено розподілити судові витрати, стягнувши їх солідарно з Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 гривень.

Представником позивача в клопотанні зазначено, що відповідачі по справі надавали відмову про видачу позивачу закордонного паспорту без пред`явлення військово-облікових документів і вже після подання позивачем позову, відкриття провадження по справі, проведення судових засідань відповідачами було добровільно припинено порушення прав позивача та видано йому його закордонний паспорт в порядку та на підставі законодавства

України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення 14.02.2024.

Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Факт надання адвокатом правової допомоги Артюху О.В. в розмірі 12 000,00 грн підтверджується: детальним описом робіт (наданих послуг) від 05.03.2025, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за Договором № 1 від 15.03.2024, укладеним між адвокатом Васильченко Г.І. та ОСОБА_1 ; актом про надання правової допомоги від 05.03.2025; платіжними інструкціями про сплату ОСОБА_1 коштів за надання правової допомоги адвокату Васильченко Г.І., а саме: платіжною інструкцією № AHC2-H169-7M7K-KKC4 від 03.12.2024 на суму 2000 грн; платіжною інструкцією № HX37-B587-3338-11P4 від 11.11.2024 на суму 8000 грн; інформаційним повідомленням про зарахування коштів № 701145589.1 від 30.01.2025 на суму 2000 грн.

Представник відповідача, Державного підприємства «Документ» зазначила, що відсутні правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивача, оскільки відповідач не порушував права ОСОБА_1 та не відмовляв у видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а клопотання про закриття провадження у справі подано оскільки самим позивачем усунені підстави за яких він звертався до суду. А також звернута увагу суду на те, що згідно п.3.1 договору про надання правничої допомоги № 1 від 15.03.2024 року укладеного адвокатом Васильченко Г.І. та ОСОБА_1 клієнт повинен сплатити адвокату гонорар винагороду за надання правничої допомоги на підставі виставлених адвокатом рахунків за надання правничої допомоги, однак рахунки до суду не надавалися, а надані до клопотання платіжні документи від 11.11.2024 року, 03.12.2024 року, 30.01.2025 року, не є доказом сплати гонорару - винагороди адвокату, оскільки кошти сплачувалися не адвокату згідно договору, а ФОП ОСОБА_2 за інформаційно-консультаційні послуги. Також вартість адвокатських послуг, що зазначені в договорі є завищеними по відношенню до ринкових цін адвокатських послуг, а також не відповідають цінам що зазначені на офіційному сайті адвоката Васильченко Ганни Іванівни.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 140 КАС України, визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

З положень ст. 140 КАС України, вбачається, що підстави для відшкодування судових витрат при відмові позивача від позову пов`язані з фактом його задоволення після звернення із позовною заявою до суду.

До заяви про закриття провадження у справі представник позивача не долучив жодного доказу про те, що відповідач дійсно задовольнив вимоги позивача після подання позовної заяви.

Отже позивачем не доведено існування такої обставини як невидача ОСОБА_1 . Державним підприємством «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі виготовленого паспорта громадянина України для виїзду за кордон у зв`язку з відсутністю військово-облікового документа.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт задоволення відповідачами вимог ОСОБА_3 після подання позову, відтак не можливо застосувати положення ст. 140 КАС України, в частині присудження витрат позивача із відповідача, а тому у задоволенні клопотання представника позивача в частині присудження усіх понесених позивачем витрат у даній справі із відповідачів слід відмовити.

Згідно квитанції № 1712-6232-3513-3003 від 0312.2024 року сплачений судовий збір за позовом ОСОБА_1 в Одеський окружний адміністративний суд в розмірі 1937,92 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При розгляді клопотання про закриття провадження у справі судом встановлено, що підставою для закриття провадження у справі представником позивача самостійно вказано п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, а саме: в зв`язку з відмовою від позову і відмову прийнято судом.

Отже, позивач відмовився від позову і така відмова визнана судом, що виключає можливість повернення сплаченого судового збору відповідно до п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене і зважаючи на прийняття судом рішення про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд, керуючись приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» доходить висновку про відсутність підстав для повернення позивачу витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. ст. 166, 238, 243, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі, про визнання протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі щодо невидачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 (дата видачі: 19.02.2024, дійсний до: 19.02.2034, орган, що видав 2110) в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів, про зобов`язання Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Польщі (адреса фактичного місцезнаходження: Грюнвальдська площа, буд. 22, м. Вроцлав, Республіка Польща) видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 19.02.2024, дійсний до: 19.02.2034, орган, що видав 2110) в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України.

В іншій частинні клопотання - відмовити

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя O.A. Вовченко

.