Справа № 420/623/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/623/25
У Х В А Л А

13 березня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 04 квітня 2023 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 04 квітня 2023 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.

Ухвалою від 13.01.2025 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.01.2025 р. від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, мотивоване тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.233 КЗпП. Вказує, що про порушення свої прав позивач дізнався в червні 2023 року з відповіді на адвокатський запит, до якої долучено відомості про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення позивача за 2015-2018 роки, 2019-2022 роки, а також копії архівних відомостей про розмір та складові грошового забезпечення позивача за 2019-2023 роки. Також наголошує, що ці документи подавались до суду в інтересах позивача при вирішенні інших спорів щодо грошового забезпечення позивача.

31.01.2025 р. від представника позивача надійшло заперечення на клопотання, в якому зазначає, що спори щодо грошового забезпечення позивача є різними за предметом, порівняно із даним спором. Водночас, для правильного застосування абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 позивач мав володіти конкретною інформацією про: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з наступного.

Приписами ч.1 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 р.) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, 19.07.2022 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352-IX, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини 1 та 2 ст.233 КЗпП України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті;

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19.07.2022 р. КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 р. у справі № 260/3564/22 та у постановах від 19.01.2023 р. у справі № 460/17052/21, від 25.04.2023 р. у справі № 380/15245/22 та від 08.08.2024 р. у справі № 380/29686/23.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 р. у справі № 990/156/23 виснувала про те, що норма ст.233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу. У взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи суб`єкта приватного права.

Положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні над ч.5 ст.122 КАС України.

Отже, з 19.07.2022 р. строк звернення до суду з позовом про стягнення всіх сум, що належать працівникові при звільненні, становить три місяці з дня отримання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є протиправність бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 04 квітня 2023 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

З долучених до позовної заяви додатків слідує, що позивача звільнено з військової служби наказом від 04.04.2023 р. № 466-ос, у зв`язку з чим з позивачем повинні були здійснити повний розрахунок щодо належних йому при звільненні сум.

Таким чином, на момент виключення позивача зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення ч.2 ст.233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 р. № 340/1019/19).

Судом встановлено, що подаючи позовну заяву представник позивача посилався на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав з листа від 23.11.2024 р., коли надійшли особисті картки ОСОБА_1 .

Разом з тим, представником відповідача до матеріалів справи долучено докази, згідно яких у відповідь на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) направило представнику позивача лист, до якого долучено відомості про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення позивача за 2015-2018 роки, 2019-2022 роки, а також копії архівних відомостей про розмір та складові грошового забезпечення позивача за 2019-2023 роки.

В поданих запереченнях на клопотання відповідача, представник позивача не заперечує даний факт та вказує, що вказані відомості були недостатнім для виявлення порушення прав позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 04.04.2023 р.

Суд відхиляє дані доводи представника позивача, оскільки вивчення документів, долучених до відповіді на адвокатський запит від 12.06.2023 р., надає можливість встановити інформацію щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 04.04.2023 р. Тому, суд вважає, що початок строку звернення до суду необхідно рахувати з 12.06.2023 р. - з дня, коли позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Отже, звернувшись до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 04.04.2023 р. із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, 07.01.2025 р. позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.233 КЗпП України.

За змістом ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що при зверненні до суду з даною позовною заявою, представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій наголошено на тому, що про порушення своїх прав позивач дізнався 23.11.2024 р.

Разом з тим, судом встановлено, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листа відповідача від 12.06.2023 р., а матеріали справи не містять клопотання про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважних причин пропуску строку звернення до суду, починаючи саме з червня 2023 року.

Приписами ч.3 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме позивачу необхідно надати до суду мотивовану заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та належним чином засвідчені документи на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Таким чином, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.123, 241, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Надати позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Бездрабко