Справа № 120/15709/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2025 р. Справа № 120/15709/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді Енд Ай Еволюшн" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» (далі ТОВ «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН», позивач) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі ЦМУ ДПС РВПП, податковий орган, відповідач ) із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024 р.

В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що після отримання листа в липні 2023 р. про надання документів товаристо надало такі документи в 30-денний термін, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. При цьому, позивач вказує, що 30-денний строк слід обчислювати з наступного дня після отримання відповідного листа.

Ухвалою суду від 26.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

13.12.2024 р. надійшов відзив, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову та вказує, що інформацію на запит податкового органу позивачем надано лише 03.08.2023 р., тобто із порушенням строків. А отже, товариство допустило порушення пп. 39.4.9 п.39.4 статті 39 ПКУ в частині несвоєчасного подання документації із трансфертного ціноутворення за 2020-2021 звітні роки на запит від 26.06.2023 р., з порушенням граничного терміну надання на 2 календарних дні. Відповідно, спірне рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

17.12.2024 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що мав 30 календарних днів на відправку відповідної інформації, відтак, кінцевим днем надання документів є саме 02.08.2023 р. При цьому, на бланку рекомендованого листа проставляється дата прийняття поштового відправлення, відтак, на думку позивача, ним надано докази своєчасної відправки інформації на запит від 26.06.2023 р.

Ухвалами від 27.01.2025 р., 04.02.2025 р., 20.02.2025 р. витребовувались відповідні докази.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд виходить з наступного.

Листом ДПС датованим 26.06.2023 р. вказано ТОВ «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» враховуючи вимоги пп. 39.4.9 п.39.4 статті 39 ПКУ направити інформацію до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Даний лист отримано товариством 03.07.2024 р. , що не заперечується жодною із сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» листом датованим 01.08.2023 р. за вих. №1421-5 надало відповідну інформацію.

18.06.2024 р. проведено документальну позапланову перевірку товариства з питань своєчасності подання документації з трансфертного ціноутворення за 2020-2021 р.

За наслідком перевірки складено акт №1678/Ж5/31-00-23-02-15/33776336, в якому зафіксовано, що лист від 01.08.2023 р. за вих. №1421-5, трекінг відправлення №657, відправлено 03.08.2023 р., тобто із порушенням строків. Відтак, встановлено порушення пп. 39.4.9 п.39.4 статті 39 ПКУ в частині несвоєчасного подання документації із трансфертного ціноутворення за 2020-2021 звітні роки на запит від 26.06.2023 р., з порушенням граничного терміну надання на 2 календарних дні.

Не погоджуючись із актом товариством подано заперечення датовані 11.07.2024 р., однак такі листом від 26.07.2024 р. залишено без задоволення.

31.07.2024 р. прийнято податкове повідомлення рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20 , яким застосовано штрафні санкції в розмірі 17 487 грн.

Позивачем подано скаргу на дане рішення до ДПС України , за наслідком розгляду якої рішенням від 24.10.2024 р. за вих.№31906/6/99-00-06-93-01-06 , скаргу залишено без задоволення .

Не погоджуючись із спірним рішенням, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом оскарження рішення.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 39.4.3, 39.4.4 п. 39.4 статті 39 ПК України платники податків, що здійснюють контрольовані операції, повинні складати та зберігати документацію з трансфертного ціноутворення за кожний звітний період.

На запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті.

Документація з трансфертного ціноутворення подається платником податків до контролюючого органу, зазначеного у запиті.

Згідно пп. 39.4.5, 39.4.6 п.39.4 статті 39 ПК України запит надсилається не раніше 1 жовтня року, що настає за календарним роком, в якому таку контрольовану операцію (операції) було здійснено.

Документація з трансфертного ціноутворення (сукупність документів або єдиний документ, складений у довільній формі) повинна містити таку інформацію:

а) дані про особу (осіб), яка є стороною контрольованої операції, та про пов`язаних осіб платника податків (у звітному періоді, в якому здійснювалася контрольована операція, та на момент подання документації), а саме:

контрагента (контрагентів) контрольованої операції;

фізичних осіб, які є кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) платника податків (за наявності);

осіб, які безпосередньо (опосередковано) володіють корпоративними правами платника податків у розмірі 25 і більше відсотків;

осіб, корпоративними правами яких у розмірі 25 і більше відсотків безпосередньо (опосередковано) володіє платник податків.

Дані повинні бути такими, що дають змогу ідентифікувати таких пов`язаних осіб (включаючи найменування держав (територій), податковими резидентами яких є такі особи, код особи, встановлений у державі (країні) їх реєстрації) та розкривати інформацію щодо критеріїв визнання таких осіб пов`язаними;

б) загальний опис діяльності групи компаній (включаючи материнську компанію та її дочірні підприємства), у тому числі організаційну структуру такої групи, опис господарської діяльності цієї групи, політику трансфертного ціноутворення, інформацію про осіб, яким платник податків надає місцеві управлінські звіти (назва держави, на території якої такі особи утримують свої головні офіси);

в) опис структури управління платника податків, схема його організаційної структури із зазначенням загальної кількості працюючих осіб та в розрізі окремих підрозділів платника податків станом на дату операції або на кінець звітного періоду;

г) опис діяльності та стратегії ділової активності, що провадиться платником податків, зокрема, економічні умови діяльності, аналіз відповідних ринків товарів (робіт, послуг), на яких проводить свою діяльність платник податків, основні конкуренти;

ґ) відомості про участь платника податків у реструктуризації бізнесу або передачі нематеріальних активів у звітному або попередньому році з поясненням аспектів цих операцій, що вплинули або впливають на діяльність платника податків;

д) опис контрольованої операції із зазначенням ланцюга постачання (створення вартості) товарів (робіт, послуг) у контрольованій операції.

Опис операцій з придбання (продажу) товарів, робіт (послуг), нематеріальних активів, інших предметів господарських операцій, відмінних від товарів, має містити обґрунтування економічної доцільності (економічної вигоди, що отримується в результаті здійснення контрольованої операції у порівнянні із неконтрольованими операціями, які є реально доступними альтернативними варіантами такої контрольованої операції) і наявності ділової мети їх придбання (продажу);

е) опис товарів (робіт, послуг), включаючи фізичні характеристики, якість і репутацію на ринку, країну походження і виробника, наявність товарного знаку та іншу інформацію, пов`язану з якісними характеристиками товару (роботи, послуги).

є) відомості про фактично проведені розрахунки у контрольованій операції (сума та валюта платежів, дата, платіжні документи);

ж) чинники, які вплинули на формування та встановлення ціни, зокрема бізнес-стратегії сторін операції (за наявності), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг);

з) функціональний аналіз контрольованої операції: відомості про функції осіб, що є сторонами (беруть участь) у контрольованій операції, про використані ними активи, пов`язані з такою контрольованою операцією, та економічні (комерційні) ризики, які такі особи враховували під час здійснення контрольованої операції;

и) економічний та порівняльний аналіз:

суму отриманих доходів (прибутку) та/або суму понесених витрат (збитку) внаслідок здійснення контрольованої операції, рівень рентабельності;

обґрунтування вибору методу, який застосовано для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки", фінансового показника згідно з підпунктом 39.3.2.5 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті та сторони, що досліджувалася згідно з підпунктом 39.3.2.7 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті;

обґрунтування вибору та інформація про зіставні операції (зіставних осіб) і джерела інформації, які використовувалися для аналізу;

обґрунтування використання під час визначення діапазону рентабельності відповідно до підпункту 39.3.2.8 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті інформації за декілька податкових періодів (років) та розрахунок середньозваженого значення показника рентабельності;

розрахунок діапазону цін (рентабельності);

опис та розрахунок проведених коригувань згідно з підпунктом 39.2.2.1 підпункту 39.2.2 пункту 39.2 цієї статті.

Документація з трансфертного ціноутворення та глобальна документація з трансфертного ціноутворення (майстер-файл) подаються платником податків державною мовою в паперовому вигляді або в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" (п. 39.4.8 п. 39. 4 статті 39 ПКУ України).

Положеннями абзацу 5 п. 120.6 статті 120 ПК України визначено, що несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу , двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання документації з трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктами 39.4.6 і 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті. В разі не подання такої передбачено нарахування та стягнення штрафних санкцій.

Так, спірним у даному питанні є строк, з якого слід обчислювати 30 календарних днів. Позивач наполягає на тому, що такий строк починає відлік з наступного дня за днем отримання запиту. Відповідач же вказує, що 30- денний термін слід обчислювати безпосередньо з дня отримання запиту, включаючи день отримання .

Згідно змісту статті 2 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS N76) від 16 травня 1972 року, який містить визначення терміну "dies a quo" як день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає. Пункт 1 статті 3 Конвенції визначає, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 39.4.4 пункту 39.4 статті 39 ПК України, на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті.

Суд зазначає, що строк на подання документації, визначений у календарних днях з дня отримання запиту, тобто, відлік строку на подання документації починається опівночі дня після отримання зазначеного запиту.

ПК не містить норми, яка б встановлювала правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 ст. 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (частина 2 цієї статті).

Згідно із ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.. 253 ЦК України).

Частиною 1 ст. 254 ЦК України встановлено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується із позицією позивача, що граничним терміном подання документації з трансферного ціноутворення є 02.08.2023, оскільки дата отримання запиту від податкового органу 03.07.2023 р.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам позивача, що ним подано інформацію 01.08.2023 р. та 02.08.2023 р. , суд вказує наступне.

Щодо відправлення за №703, то суд вказує, що в листі відповідача датованого 26.07.2024 р., яким розглядались заперечення на акт вказано, що трекінг відправлення №703 наклеєний на конверт, яким направлено лист від 31.07.2024 р. №1421-2 з іншого питання та до іншого підрозділу. Тобто, лист відправлення за №703 не стосується направлення документів з трансферного ціноутворення, а отже судом до уваги не приймається.

В свою чергу, стосовно відправлення за номером 657, то згідно витягу із реєстру Укрпошти таке прийнято 03.08.2024 р.

Суд вказує, що згідно п. 62 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу

Відправник, який бажає одержати повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошей за поштовим переказом через смс-повідомлення, повинен зазначити на лицьовому боці поштового відправлення (супровідному бланку) номер мобільного телефону, на який необхідно надіслати таке повідомлення.

Отже, бланк повідомлення заповнюється відправником, а не працівником поштового відділення, відповідно, саме перший проставляє дату подання.

Більш того, суд вказує, що в бланку рекомендованого повідомлення проставляється «дата подання», не «дата прийняття», як зазначає позивач.

Відтак, зважаючи на те, що бланк заповнюється відправником самостійно, відсутність на такому бланку відмітки про прийняття поштового відправлення саме оператором поштового зв`язку, наданий бланк не підтверджує прийняття поштовим оператором відправлення саме 02.08.2023 р.

Суд зауважує, що згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, факт надання послуг поштового зв`язку підтверджує розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), який видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Верховний Суд в ухвалі від 23.10.2024 року у справі №380/24123/23 вказав, що належним доказом надіслання документів іншим учасникам справи є саме опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку).

Таким чином, надане до суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є достатнім доказом відправки відповідної документації з трансферного ціноутворення на адресу відповідача саме 02.08.2023 р.

Натомість згідно витягу із реєстру Укрпошти відправлення №657 прийнято 03.08.2024 р., а отже позивачем пропущено строк подання документів на запит на 1 день.

Однак, як видно із спірного рішення та розрахунку до нього, штраф нараховано за 2 дні, відтак, суд доходить висновку що слід скасувати податкове повідомлення рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024 р. в частині застосування штрафних санкцій на суму 8 744 грн. (4 204 грн. за 1 день 2020 р. та 4540 грн. за 1 день 2021 р.) .

В частині ж застосування решти штрафних санкцій на суму 8 744 грн., рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 3028 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 1514 (50% задоволених вимог).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 3028 грн., належить стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується процесуального питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд при його вирішенні керується наступними мотивами.

Відповідно до положень статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 21.11.2024 року, акт наданих послуг від 21.11.2024 р.

Як видно з матеріалів справи, 21.11.2024 року між позивачем та АБ Олександра Водзінського укладено договір про надання правової допомоги №19. За умовами цього правочину адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу у справі щодо оскарження рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024 р.

П. 7.2 Договору визначено, що гонорар виплачується після підписання акту приймання- передачі наданих послуг .

21.11.2024 р. складено акт приймання передачі наданих послуг, яким визначено перелік наданих послуг та суму гонорару в розмірі 12 000 грн.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Окремо суд вказує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц (http://surl.li/hrmqh) було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи, що позов задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню частково у розмірі 6 000 (50% задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024 р. в частині застосування штрафних санкцій на суму 8 744 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» судовий збір в розмірі 1514 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товарство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" (вул. Немирівське шосе, 26, м. Вінниця, )

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Кошиця, 3, м. Київ, )

Повний текст рішення сформовано 17.03.2025 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна