Справа № 300/3005/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3005/24 пров. № А/857/28778/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року про залишення заяви без розгляду у справі №300/3005/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Кафарський В. В.,

дата ухвалення рішення 21 жовтня 2024 року,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту судового рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Пенсійного фонду України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №27 від 12 грудня 2023 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення йому пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку із досягненням ним 55-річного віку, з 24 грудня 2023 року; визнати протиправною бездіяльності Пенсійного фонду України у вигляді неприйняття рішення за його скаргою на рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №27 від 12 грудня 2023 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року позов задоволено.

12 жовтня 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» скеровано заяву представника позивача адвоката Бортнічука Л.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року заяву адвоката Бортнічука Л.В. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що до ухвалення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 300/3005/24 у позивача не було підстав звертатись до суду про вирішення питання щодо частини судових витрат, оскільки згідно з умовами договору про надання правничої допомоги підставою для виникнення таких витрат був правовий результат, пов`язаний саме з набранням рішенням законної сили. Зазначає, що позивачем було подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, а докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, були додані до заяви про ухвалення додаткового рішення одночасно із заявою на поновлення процесуального строку на їх подання. З врахуванням наведеного вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення заяви без розгляду та просить скасувати оскаржувану ухвалу, поновити позивачу строк для подачі доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах понесені судові витрати в розмірі 20000 (Двадцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в частині оскарження ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року в розмірі 5000 грн покласти на відповідачів в рівних частинах.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.

Матеріалами справи стверджується, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №27 від 12 грудня 2023 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку із досягнення ним 55-річного віку, з 24 грудня 2023 року; визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України у виді неприйняття рішення за скаргою ОСОБА_1 на рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №27 від 12 грудня 2023 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі №300/3005/24 без змін.

Крім того, 29 травня 2024 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача адвоката Бортнічука Л.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про понесені судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у задоволенні заяви адвоката Бортнічука Л.В. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №300/3005/24 відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі №300/3005/24 змінено в частині мотивів відмови в задоволенні заяви. В решті ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі №300/3005/24 залишено без змін.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача в даному випадку пропустив строк на подання відповідної заяви, оскільки рішення в цій справі №300/3005/24 винесено судом 27 травня 2024 року та згідно з довідкою про доставку електронного листа таке рішення в цей же день доставлено до електронного кабінету позивача (т.1 а.с.111). Крім того, матеріалами справи стверджується, що фактично результат вирішення питання щодо витрат на правову допомогу залишений без змін представнику позивача відмовлено у винесенні додаткового рішення в адміністративній справі №300/3005/24, при цьому, повторного звернення щодо вирішення такого питання законодавством не передбачено, тому наявні підстави для залишення заяви без розгляду.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова норма закріплена у ч.3 ст.143 КАС України, якою передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч.5 ст.143 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №27 від 12 грудня 2023 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку із досягнення ним 55-річного віку, з 24 грудня 2023 року; визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України у виді неприйняття рішення за скаргою ОСОБА_1 на рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №27 від 12 грудня 2023 року.

Крім того, 29 травня 2024 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача адвоката Бортнічука Л.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про понесені судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у задоволенні заяви адвоката Бортнічука Л.В. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №300/3005/24 відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі №300/3005/24 змінено в частині мотивів відмови в задоволенні заяви. В решті ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі №300/3005/24 залишено без змін.

Таким чином, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що питання щодо ухвалення додаткового рішення у цій адміністративній справі вже вирішувалося.

Щодо доводів апелянта, як на підставу для поновлення строку про те, що подача відповідних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу пов`язується із набранням рішенням суду законної сили, тобто після перегляду судом апеляційної інстанції, то колегія суддів не приймає до уваги, оскільки приписами ч.7 ст.139 КАС України врегульовано питання щодо подання доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме: такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду заяви позивача, оскільки така подана з пропуском строку, а наведені причини не є поважними.

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу, то колегія суддів зазначає, що оскарження ухвали про залишення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є окремим судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основної справи, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду додаткового рішення («розподіл витрат на правничу допомогу за участь у розгляді питання про розподіл витрат на правничу допомогу»), яким вже вирішено питання розподілу судових витрат, є необґрунтованим та не відповідає змісту процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року у справі №917/838/23.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.123, 139, 242, 243, 246, 250, 294, 308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року про залишення заяви без розгляду у справі №300/3005/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13 березня 2025 року.