Справа № 520/19361/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 березня 2025 р. справа № 520/19361/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григорова Д.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за періоди: з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року, з 05 грудня 2022 року по 30 грудня 2022 року в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року, з 05 грудня 2022 року по 30 грудня 2022 року у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 пропорційно часу його перебування на лікуванні.

Ухвалою суду від 17.07.2024р. відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 11.11.2024р. витребувано від позивача - ОСОБА_1 належним чином засвідчену копію рапорту про нарахування здійснення перерахунку та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за час перебування на лікуванні з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року та доказів його направлення до Військової частини НОМЕР_2 .

Позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.11.2024р., незважаючи на продовження судом строку надання доказів ухвалою від 26.11.2024р., не подано до суду докази направлення до Військової частини НОМЕР_2 рапорту про нарахування здійснення перерахунку та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168, в зв`язку з чим ухвалою суду від 24.02.2025р. витребувано від відповідача - Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчену копію рапорту ОСОБА_1 про нарахування здійснення перерахунку та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за час перебування на лікуванні з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року, а також документи, які свідчать про розгляд рапорту ОСОБА_1 про нарахування здійснення перерахунку та виплати додаткової грошової винагороди Військовою частиною НОМЕР_2 .

На виконання вищевказаної ухвали суду про витребування доказів відповідачем 13.03.2025р. до суду надано, зокрема, копію рапорту ОСОБА_1 та відомості щодо його реєстрації військовою частиною НОМЕР_2 .

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 , повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу АТ "Укрпошта" №560 від 09.08.2024р., а також про можливість надати до суду відзив на позовну заяву у визначений судом строк, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався без зазначення причин неподання відзиву.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.09.2023р. №451 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та з 11.09.2023 р. виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що 24.07.2022 р. ОСОБА_1 одержав травму: "Вибухова травма, акубаротравма вух: гостра двобічна післятравматична сенсоневральна приглуховатість. F28. Забій колінного суглобу зліва." під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час дії воєнного стану, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.07.2023р. №4333.

Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 18.01.2023р. №420 захворювання в цій частині, так, пов`язане з проходженням військової служби. Аналогічний висновок відтворено і у Витягу з протоколу № 2879 від 07.09.2023р. засідання штатної ВЛК 12 регіональної ВЛК.

22 жовтня 2023 року позивачем був поданий рапорт до командира військової частини НОМЕР_2 про нарахування здійснення перерахунку та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за час перебування на лікуванні з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року, який було зареєстровано за вх.№ 447 10 листопада 2023 року згідно відбитку печатки військової частини НОМЕР_2 . Однак, як свідчать зібрані у справі докази, жодного рішення за рапортом Військовою частиною НОМЕР_2 не прийнято.

Позивач вважає, що у період його перебування у відпустці за станом здоров`я відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено у повному обсязі додаткову винагороду, що становить протиправну бездіяльність.

Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

На думку суду, аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Слід взяти до уваги, що Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту:

2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Суд звертає увагу на положення статті 58 Конституції України, за змістом якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що після внесення змін Постановою КМ № 793 від 07.07.2022р. виникли додаткові процедури правового регулювання, які можуть спричинити ускладнення процедури виплати винагороди в розмірі 100 000 гривень, тому вказані положення не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Як вказувалося вище, матеріалами справи підтверджується, що згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.07.2023р. №4333 ОСОБА_1 24 липня 2022 року одержав травму під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час дії воєнного стану, згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 18.01.2023р. №420 захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 , після отримання поранення перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у періоди: з 24.07.2022р. по 30.07.2022р., з 31.07.2022р. по 12.08.2022р., з 12.08.2022р. по 16.08.2022р., з 17.08.2022р. по 07.09.2022р., з 07.09.2022р. по 13.09.2022р., з 13.09.2022р. по 26.09.2022р. та з 05.12.2022р. по 30.12.2022р.

Ці обставини підтверджуються виписними епікризами, виписками із медичної картки стаціонарного хворого, перевідним епікризом та відомостями первинної медичної картки.

Судовим розглядом підтверджено, що 22.10.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_2 з рапортом про здійснення перерахунку та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за час перебування на лікуванні з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року, який було зареєстровано за вх.№ 447 10.11.2023р.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються вищевказаною довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також наявними в матеріалах справи виписними епікризами, виписками із медичної картки стаціонарного хворого та перевідним епікризом.

Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування у відпустці для лікування після поранення за період з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо періоду з 05 грудня 2022 року по 30 грудня 2022 року, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас з цим, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до командування військової частини НОМЕР_2 з рапортом про здійснення нарахування та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за час перебування на лікуванні саме за період з 05 грудня 2022 року по 30 грудня 2022 року.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, адже права позивача не є порушеними та стосуються правовідносин, котрі не відбулись, тобто звернуті на майбутнє. Відносно цих правовідносин відсутні докази обрання владним суб`єктом певного варіанту правової поведінки та, зокрема, вчинення дій або бездіяльності.

Крім того, аналізуючи обгрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення нарахування та виплати спірної додаткової винагороди, суд зазначає, що за наслідками розгляду справи судом встановлено вчинення з боку відповідача саме протиправної бездіяльності, як форми пасивної поведінки, оскільки він ухилився від вчинення на користь позивача дій з нарахування і виплати допомоги.

Вказаний висновок цілком відповідає визначенню поняття "бездіяльність", яке надано Великою Палатою Верховного суду в Постанові від 19.04.2018р. у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), де Велика Палата зазначила, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З врахуванням викладеного позовні вимоги в цій частині не є обгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вказане, суд, беручи до уваги положення частини 2 ст. 9 КАС України, знаходить підстави для виходу за межі позовних вимог з метою належного захисту прав позивача, шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування і виплати спірної допомоги.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково, вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за періоди: з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Д.В. Григоров