Справа № 638/1261/25
Суддя: Щепіхіна В. В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/1261/25
Провадження № 2-аз/638/2/25
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря Луценко Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зольнікової В. О. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Щепіхіна В. В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

06.03.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зольнікова В. О. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до змісту якої просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме зупинити стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 у ВП № 77382941 на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 17 від 06.01.2025 на період розгляду даної справи і до набранням рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що позивачу 05.03.2025 стало відомо, що 04.03.2025 Старшим державним виконавецем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Наталією Вікторівною, при примусовому виконанні оскаржуваної постанови № 17 накладено арешт його кошти у ВП № 77382941.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши подані докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Отже, мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Частина 1 статті 150 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 КАС України одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Верховний Суд у Постанові від 01 червня 2022 року у справі № 380/4273/21 (провадження № К/9901/27591/21) зазначив, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №826/9263/17.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З матеріалів, доданих до позовної заяви та до заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, який на теперішній час є невирішеним. Позивач у позовній заяві просить визнати протиправними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковника ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн та скасувати постанову № 17 від 06.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу такого правопорушення. Заходом забезпечення такого позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа заявник вважає єдиним ефективним заходом, який може забезпечити можливість реального виконання судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову від 06 січня 2025 року № 17, якою застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000 грн 00 коп.

Зі змісту пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, є виконавчим документом.

Отже, вказана постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № 17 від 06.01.2025 року є виконавчим документом та звернута до примусового виконання.

04 березня 2025 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції Пархоменко Н. В. при примусовому виконанні постанови № 17 від 06.01.2025 року винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винисення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Відповідно до висновків про застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Суд вважає, що представником позивача обгрунтовано доведено підстави для застосування заявленого виду забезпечення позову. Зважаючи на обставини, які передували зверненню з позовом та заявою про забезпечення позову, на думку суду існують ризики ускладнення виконання рішення суду. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Вказаний захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа відповідає вимогам розумності та співмірності із заявленими позовними вимогами і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками розгляду справи, у зв`язку із вжиттям обраного позивачем способу забезпечення позову не порушуються.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що з метою недопущення негативних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття заходів забезпечення позову, а саме стягнення з позивача коштів на примусове виконання оскаржуваної постанови, необхідним є забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 77382941, відкритому на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2025 № 17 (оскаржуваної постанови), до набрання законної сили рішенням суду у справі № 638/1261/25.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зольнікової В. О. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 77382941, відкритому на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 17 від 06.01.2025 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 638/1261/25.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Щепіхіна