Справа № 580/9051/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9051/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Грибан І.О., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагропромбуд" на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагропромбуд" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

12.09.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагропромбуд" до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.05.2024 №7242/23-00-07-09-01, прийняте Головним Управлінням ДПС в Черкаській області, про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі: сто двадцять сім тисяч сто чотирнадцять гривень 62 копійки, з яких за податковими зобов`язаннями 121 388,26 грн, за штрафними санкціями 5 726,36 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 22.05.2024 №7243/23-00-07-09-01 прийняте Головним Управлінням ДПС в Черкаській області, про застосування штрафних санкцій у сумі одна тисяча триста шістдесят гривень 00 копійок.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Надалі, до суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просив винести додаткове рішення у справі №580/9051/24, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ТОВ "Облагропромбуд" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року відмовлено повністю у задоволенні заяви представника ТОВ "Облагропромбуд" від 01.12.2024 (вх. від 02.12.2024 №56562/24) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Головного управління ДПС у Черкаській області судових витрат на правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

Відмова суду мотивована тим, що позивач під час вирішення спору не надав у сукупності належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а також не повідомив суд про неможливість їх надання з поважних причин до часу вирішення спору.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно п.3 ч.1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, витрати на правничу допомогу є складовою витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч.1, 2 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Колегія суддів наголошує, що відповідно до ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 року у справі №640/6209/19 сформулював висновок щодо застосування статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі.

Означені у частині першій статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто, у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі «додаткового рішення» або «додаткової постанови» з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.

Постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

У подальшому зазначену позицію підтримала Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19.01.2022 у справі № 500/2632/19.

Такий висновок наведений також у постановах Верховного Суду від 19.11.2024 у справах № 340/8613/23, № 360/200/24.

У справі, що розглядається, заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат представник позивача подав після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

Вирішуючи вказану заяву, суд першої інстанції надав оцінку поданим позивачем доказам та обґрунтуванням щодо відповідності заявлених витрат на професійну правничу допомогу і дійшов висновку, що такі витрати не підтверджено.

Також суд вказав, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав суду лише копію договору про надання правової допомоги від 26.08.2024 №31/2024. Водночас не надано акту приймання-передачі, детального опису наданих послуг правничої допомоги, доказів їх оплати.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене у сукупності, постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо суті заяви представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктами 4, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн.

На підтвердження надання правничої допомоги позивачем до позовної заяви надано: копію договору про надання правничої допомоги №31/2024 від 26.08.2024; копію додаткової угоди №1 від 02.09.2024 до договору про надання правничої допомоги №31/2024 від 26.08.2024.

З додаткової угоди № 1 від 02.09.2024 до договору про надання правничої допомоги №31/2024 від 26.08.2024 вбачається, що до обсягу виконаних адвокатом послуг включено: написання повної заяви, вивчення на аналізу акту перевірки, написання та подання відповіді на відзив, аналіз та вивчення відзиву.

Також, 28.10.2024 позивачем надано відповідь на відзив, до якої був долучений акт наданих послуг № ОК0000079, що підписаний адвокатським бюро та позивачем.

У Акті від 28.10.2024 про надання адвокатських послуг вказано, що адвокатом надані наступні правничі (юридичні) послуги за Договором №31/2024 від 26.08.2024 з додатковою угодою № 1 від 02.09.2024.

Водночас, за висновком суду першої інстанції, у матеріалах справи відсутні акт приймання-передачі, детальний опис наданих послуг правничої допомоги та докази їх оплати.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), (частина сьома статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що позивачем подано документи в підтвердження понесених витрат та розрахунок таких витрат, проте не вбачається, що дані документи враховані судом та їм надавалась відповідна оцінка.

Згідно з положеннями ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до положень частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Отже, правових підстав для розгляду та задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення апеляційним судом не вбачається, оскільки розгляд такої заяви відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України має здійснювати у даному випадку Черкаський окружний адміністративний суд, яким ухвалено рішення від 18 листопада 2024 року у цій же справі.

Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстави для розподілу витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагропромбуд"- задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.М. Кузьмишина