Справа № 500/7712/24
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7712/24

12 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАНЕЛІ» до Міністерства економіки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Термопанелі» (далі - позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства економіки України (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатами звернення позивача про відповідність Порядку та критеріям визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76, та зобов`язати відповідача прийняти рішення за результатами звернення позивача на відповідність вказаному нормативно-правовому акту Уряду.

На адресу суду 06.02.2025 надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до яких позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами звернення позивача про відповідність Порядку та критеріям визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76, та зобов`язати відповідача прийняти рішення за зверненням позивача від 19.07.2025 з доповненнями та з урахуванням встановлених судом обставин на відповідність вказаному нормативно-правовому акту Кабінету Міністрів України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 19.07.2024 звернувся із листом до Міністерства економіки України (надалі - Мінекономіки/Міністерство) про визначення Товариства критично важливим для галузі національної економіки, оскільки воно має важливе значення у сфері виробництва клінкерних термопанелей в Україні і відповідає вимогам зазначеним у пунктах 2, 5, підпункті 7 пункту 1 Критеріїв визначення підприємств, установ і організацій, які мають важливе значення для галузей національної економіки, затверджених наказом Міністерства економіки України від 17 лютого 2023 року №952, поширюється на територію Київської, Львівської, Одеської та Тернопільської областей, де наявні представництва (філії) підприємства, відсутня заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а розмір середньої заробітної плати застрахованих осіб - працівників Товариства за ІІ квартал 2024 року становив 13 110,00 грн, що більше розміру середньої заробітної плати у IV кварталі 2021 року по Тернопільській області.

У відповідь на звернення Товариства Мінекономіки листом №27-12/69839-07 від 20.09.2024 повідомило, що Комісією міністерства із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі Комісія) 11.09.2024 розглянуто звернення позивача і за результатами розгляду матеріалів, наданих ТОВ «Термопанелі» листами від 19.07.2024 № 1, від 26.08.2024 № 2, від 04.09.2024 № 0409-1, Комісією рекомендовано відмовити позивачу у визначенні підприємства таким, що є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відтак, у листі Мінекономіки №27-12/69839-07 від 20.09.2024 зазначено, що рішення про визначення ТОВ «Термопанелі» критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період не прийнято.

Позивач вважає, що Мінекономіки допустило протиправну бездіяльність, оскільки в силу обов`язків при розгляді звернення щодо визначення підприємства критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період повинно процесуально приймати саме рішення за результатами розгляду таких звернень, до того ж у випадку відмови - із обґрунтуванням відповідних причин.

Повідомлення Товариства листом Мінекономіки №27-12/69839-07 від 20.09.2024 понад законодавчо встановлений десятиденний строк для розгляду відповідного звернення про те, що рішення про визначення позивача критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період не прийнято, на думку відповідача, свідчить про бездіяльність Мінекономіки, оскільки процесуального документа у формі рішення відповідачем не прийнято.

Отже, бездіяльність відповідача зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки ним виконано усі необхідні умови для отримання рішення про результати розгляду звернення на предмет визнання його критично важливим для економіки країни в особливий період.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду 06.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду 13.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що наказом Мінекономіки від 06.02.2023 № 849 «Про утворення комісії із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» затверджено Положення про комісію із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, яка здійснює розгляд звернень та заяв підприємств, установ і організацій, які надійшли відповідно до пунктів 5 та 8 Порядку та критеріїв і подає керівництву Мінекономіки розроблені за результатами своєї роботи рекомендації та пропозиції.

ТОВ «Термопанелі» звернулося до Мінекономіки для визначення критично важливою установою для галузі національної економіки відповідно до критеріїв 5, 6 (в редакції Постанови № 76 від 22.06.2024) та критерія №7, визначеного наказом Мінекономіки від 17.02.2023 № 952.

Проте, відповідач, здійснивши аналіз поданих позивачем документів не встановив інформації про здійснення ним діяльності на території трьох і більше областей України, що передбачалося критерієм №7, визначеного наказом Мінекономіки від 17.02.2023 № 952.

Окрім того, відповідач зазначає, що правовою підставою для прийняття Мінекономіки рішення про визначення підприємств, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період є належність зазначених суб`єктів за видом економічної діяльності до сфери управління та галузі національної економіки Мінекономіки, чого з поданих позивачем документів встановлено не було.

За відсутності документів, що підтверджують віднесення діяльності позивача до сфери, формування та/або реалізацію політики якої забезпечує Мінекономіки, відповідач вважає, що позбавлений як можливості так і правових підстав прийняти рішення про відповідність чи про невідповідність ТОВ «Термопанелі» Критеріям та порядку, передбачених Постановою №76 від 22.06.2024.

До суду 12.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з яких слідує, що позивач не погоджується з доводами відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Термопанелі» 19.07.2024 звернулось із листом №1 до Міністерства економіки України про визначення товариства критично важливим для галузі національної економіки.

Посилаючись на вимоги підпункту 4 пункту 2 Порядку та критеріїв визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76 (із змінами) (далі Порядок), наказу Міністерства економіки України від 17.02.2023 № 952 «Про затвердження критеріїв визначення підприємств, установ і організацій, які мають важливе значення для галузей національної економіки», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.03.2023 за №396/39452, позивач просив Мінекономіки прийняти рішення про належність його до переліку підприємств, які мають важливе значення для галузі національної економіки у сфері виробництва клінкерних термопанелей в Україні в особливий період.

Позивач листами №2 від 26.08.2024 та №0409-1 від 04.09.2024 додатково долучив документи на підтвердження доводів визначення його критично важливим для функціонування економіки.

У відповідь на вказані звернення листом №27-12/69839-07 від 20.09.2024 Мінекономіки повідомило позивача, що комісією Мінекономіки із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі Комісія) 11.09.2024 розглянуто звернення ТОВ «Термопанелі» щодо визначення підприємства критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період і за результатами розгляду матеріалів, наданих ТОВ «Термопанелі» листами від 19.07.2024 № 1, від 26.08.2024 № 2, від 04.09.2024 № 0409- 1, Комісією рекомендовано відмовити ТОВ «Термопанелі» у визначенні підприємства таким, що є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відповідачем констатовано, що рішення про визначення ТОВ «Термопанелі» критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період не прийнято.

У відзиві на позов, відповідач обґрунтовуючи правомірність таких дій, зазначає, що за відсутності документів, що підтверджують здійснення товариством діяльності на території трьох і більше областей України, а також віднесення діяльності позивача до сфери, формування та/або реалізацію політики якої забезпечує Мінекономіки, відповідач був позбавлений як можливості так і правових підстав прийняти рішення про відповідність чи про невідповідність ТОВ «Термопанелі» Критеріям та порядку, за якими здійснюється визначення підприємств, установ та організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період, затвердженої постановою Кабінетом Міністрів України № 76 від 27.01.2023.

При з`ясуванні змісту спірних правовідносини і їх регулювання нормативно-правовими актами суд виходить з такого.

У відповідності до абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII), мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до статті 24 Закону № 3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

Пунктом 4 частини 1 статті 25 Закону № 3543-XII передбачено, що бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу, зокрема, на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2-3 ст.25 Закону № 3543-XII, порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.

Механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу, визначає Порядок бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 № 76 (далі Постанова/Порядок №76).

Постановою № 76 затверджено Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ та організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період (далі Критерії та порядок).

Відповідно до пункту 2 Критеріїв та порядку визначення підприємства, установи, організації критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період здійснюється за такими критеріями:

1) загальна сума сплачених податків, зборів, платежів до державного і місцевих бюджетів, крім митних платежів, та сума сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом звітного податкового року перевищує еквівалент 1,5 млн. євро, визначений за середньозваженим офіційним курсом Національного банку за той самий період, що підтверджується з довідкою контролюючого органу, в якому на обліку перебуває підприємство, установа, організація;

2) сума надходжень в іноземній валюті, крім кредитів і позик, за звітний податковий рік перевищує еквівалент 32 млн. євро, визначений за середньозваженим офіційним курсом Національного банку за той самий період, що підтверджується довідкою відповідного обслуговуючого банку;

3) підприємство, установа, організація має стратегічне значення для економіки і безпеки держави відповідно до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 № 83;

4) підприємство, установа, організація має важливе значення для галузі національної економіки чи забезпечення потреб територіальної громади.

Критерії, за якими здійснюється визначення підприємства, установи, організації, які мають важливе значення для галузі національної економіки чи забезпечення потреб територіальної громади, встановлюються органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами державного управління, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, за сферою їх управління чи галуззю національної економіки або обласною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією (військовою адміністрацією у разі її утворення) з урахуванням потреб територіальної громади;

5) відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, або витягом з інформаційної системи органів ДПС щодо статусу розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами, засвідченим керівником підприємства, установи, організації;

6) розмір середньої заробітної плати застрахованих осіб - працівників на підприємстві, в установі, організації за останній календарний квартал становить не менше розміру середньої заробітної плати у регіоні за IV квартал 2021 року (відповідно до даних Держстату), що підтверджується довідкою, наданою підприємством, установою, організацією;

7) підприємство, установа, організація є резидентом Дія Сіті.

Підставою для прийняття рішення про визначення підприємства, установи, організації, крім підприємств, установ та організацій, зазначених в абзацах другому - шостому цього пункту, критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період є відповідність трьом або більше критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку (пункт 3).

Орган, зазначений у пункті 5 цих Критеріїв та порядку, до якого надійшло звернення підприємства, установи, організації, зобов`язаний у строк не більш як 10 робочих днів з дня його отримання розглянути його на відповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку, та за результатами розгляду прийняти одне з таких рішень:

про відповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку, і визначення їх критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

про невідповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку.

Рішення про відповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку, і визначення їх критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період повинне містити інформацію про код юридичної особи згідно з ЄДРПОУ; податковий номер платника податків; повне та скорочене найменування підприємства, установи, організації; критерії, яким відповідає підприємство, установа, організація.

Рішення про невідповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку, повинне містити інформацію про відмову у визначенні підприємства, установи, організації критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період з обґрунтуванням невідповідності критеріям (пункт 6).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку та критеріїв Мінекономіки наказом від 17.02.2023 № 952 «Про затвердження Критеріїв визначення підприємств, установ і організацій, які мають важливе значення для галузей національної економіки» затверджено відповідні Критерії визначення підприємств, установ і організацій, які мають важливе значення для галузей національної економіки (далі - Критерії Мінекономіки).

Відповідно до пункту 1 Критеріїв Мінекономіки підприємства, установи, організації визначаються такими, що мають важливе значення для галузей національної економіки, якщо вони відповідають хоча б одному з таких критеріїв:

1) здійснення підтримки та супроводження інвестиційних проєктів відповідно до рішення Кабінету Міністрів України (відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями в Україні») або Мінекономіки;

2) здійснення відповідно до законів реалізації державної політики, за формування якої відповідає Мінекономіки;

3) отримання фінансової державної підтримки у вигляді грантів згідно з Законом України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні», Порядком реалізації експериментального проекту щодо надання на конкурсних засадах фінансової підтримки стартапам в Україні, у тому числі в сфері інформаційних технологій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 736, Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року № 738, Порядком надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 739, у 2022-2023 роках;

4) виконання робіт та надання послуг для Мінекономіки на підставі договорів (угод, меморандумів, контрактів), укладених на строк не менше шести місяців;

5) перебування у сфері управління Мінекономіки та виконання державних замовлень;

6) середня заробітна плата працівників підприємства, установи, організації, що здійснює діяльність у сфері, формування та/або реалізацію політики якої забезпечує Мінекономіки, складає: не нижче середньої заробітної плати по країні помноженої на коефіцієнт 1,5 - для підприємств, установ, організацій, які мають середню кількість застрахованих осіб - працівників не менше 50 осіб; не нижче середньої заробітної плати по країні помноженої на коефіцієнт 3 - для підприємств, установ, організацій незалежно від кількості застрахованих осіб - працівників;

7) провадження діяльності на території трьох і більше областей України, у сфері, формування та/або реалізацію політики якої забезпечує Мінекономіки, що підтверджується документами на право власності або оренду нерухомого майна, а також витягом з інформаційної системи органів ДПС щодо статусу розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами за місцезнаходженням філії, представництва, іншого відокремленого підрозділу;

8) провадження виду виробництва або надання послуг, яке забезпечує потреби інших підприємств, установ, організацій в матеріально-технічних ресурсах, сировині і матеріалах, комплектувальних виробах, відсутність яких призведе до повної зупинки виробництва продукції або надання послуг, у сфері, формування та/або реалізацію політику якої забезпечує Мінекономіки;

9) здійснення протимінної діяльності (надання послуг та/або виконання робіт з гуманітарного розмінування території України).

Наказом Мінекономіки від 06.02.2023 № 849 «Про утворення комісії із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» затверджено Положення про комісію із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі Положення).

Відповідно до пункту 4 Положення Комісія для виконання покладених на неї завдань:

1) здійснює розгляд звернень та заяв підприємств, установ і організацій, які надійшли відповідно до пунктів 5 та 8 Порядку та критеріїв;

2) подає керівництву Мінекономіки розроблені за результатами своєї роботи рекомендації та пропозиції.

На своїх засіданнях комісія розробляє пропозиції та рекомендації з питань, що належать до її компетенції. Пропозиції та рекомендації фіксуються у протоколі засідання, який підписується головуючим на засіданні та секретарем і надсилається усім членам комісії (пункт 7).

Аналізуючи зазначені положення нормативно-правових актів суд приходить до таких висновків.

Вирішуючи позов у частині вимоги про визнання бездіяльності Мінекономіки протиправною, суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 Критеріїв і порядку встановлений обов`язок органу державної влади, до якого надійшло звернення підприємства, установи, організації, (у даній справі відповідача Мінекономіки) у строк не більш як 10 робочих днів з дня його отримання розглянути його на відповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку, та за результатами розгляду прийняти одне з таких рішень: про відповідність чи не відповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку.

Тобто, іншого способу розгляду звернень підприємств, установ чи організації про їх відповідність критеріям, зазначеним у пункті 2 Критеріїв та порядку, окрім як прийняття органом державної влади процесуального документа у формі письмового рішення законодавством не передбачено.

На підтвердження такого висновку, суд звертає увагу на пункт 6 Критеріїв і порядку, яким встановлено вимоги і форму процесуального документу у формі рішення, що повинне містити інформацію про код юридичної особи згідно з ЄДРПОУ; податковий номер платника податків; повне та скорочене найменування підприємства, установи, організації; критерії, яким відповідає підприємство, установа, організація у разі встановлення їх належності до критично важливих.

Ба більше, рішення про невідповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку, повинне містити інформацію про відмову у визначенні підприємства, установи, організації критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період з обґрунтуванням невідповідності критеріям.

Виходячи зі змісту цієї норми, суд застосовує буквальне її тлумачення, що полягає у обов`язку відповідача - Мінекономіки за результатами розгляду звернення позивача прийняти рішення, при цьому щодо даних спірних правовідносинах - з обґрунтуванням невідповідності критеріям.

Аналіз зазначених приписів законодавства дає підстави для висновку, що набуття підприємством, установою чи організацією статусу критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період є адміністративною процедурою, ініційованою суб`єктами господарювання шляхом подання про це певної заяви до відповідних органів державної влади.

Законодавець визначає цю процедуру як певний послідовний стадійний процес, який на основі аналізу наданих особами документів, які визначені законом, дає відповідь на питання, чи відповідає заявник законодавчо визначеним вимогам для віднесення їх до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період чи не підпадає під критерії, визначені для набуття такого статусу.

При цьому суд не приймає доводи відповідача про те, що Комісією міністерства із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період 11.09.2024 розглянуто звернення позивача і за результатами його розгляду Комісією рекомендовано відмовити позивачу у визначенні підприємства таким, що є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

По-перше, відповідно до частини 7 статті 14 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи у міністерствах утворюються для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності. Отже, зазначена Комісія Мінекономіки розробляє лише пропозиції та рекомендації з питань, що належать до її компетенції, що мають консультативний характер і які можуть бути не враховані при прийнятті рішення Міністерством.

По-друге, на кожній зі стадій прийняття кінцевого рішення про визначення підприємства, установи і організації критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період відповідний компетентний орган, як-то Комісія Мінекономіки, ухвалює «дорадче» рішення, у якому або пропонує надати такий статус заявнику, або рекомендує відмовити у його наданні компетентним органом.

Водночас така пропозиція чи рекомендація звернута до компетентного суб`єкта владних повноважень, який наділений відповідними повноваженнями і компетенцією у спірних правовідносинах Мінекономіки України, оскільки відповідна процедура завершується прийняттям рішення.

Використання у наведених актах такого формулювання, як «прийняття рішення», та неодмінність прийняття органом державної влади процесуального відповідного письмового документа зумовлюють потребу у здійсненні ним перевірки підстав для ухвалення відповідного рішення шляхом проведення оцінки наявності законних підстав, викладених у зверненні підприємства, установи чи організації, та обґрунтованості рекомендації чи пропозиції Комісії. В іншому разі законодавець навів би інше формулювання, до прикладу щодо «розглядає та інформує», «не погоджує» тощо.

Вочевидь, процедура прийняття Мінекономіки відповідного рішення не є формальною, потребує докладання певних зусиль (розумових, часових, операційних, організаційних, функціональних тощо). Ухвалення рішення про прийняття про відповідність чи не відповідність заявника Критеріям і порядку з наступним відтворенням його в офіційному документі є формою реалізації повноважень Мінекономіки, встановлених Постановою № 76, під час якої відбувається реалізація його дискреційних повноважень у питаннях критичності і важливості господарської діяльності заявника для національної економіки.

З огляду на наведене, суд вважає, що за наведеними приписами чинного законодавства, Мінекономіки не може ухилитися від розгляду звернення позивача, оскільки заявник володіє обґрунтованим правом бути детально проінформованим про причини і мотиви невідповідності товариства Критеріям і порядку критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що оскільки позивачем не доведено здійснення господарської діяльності у Львівській, Одеській областях і в м. Києві, у Мінекономіки відсутні повноваження на розгляд звернення такого суб`єкта господарювання, оскільки це не спростовує висновків суду про необхідність прийняття відповідачем рішення по суті у разі встановлення таких обставин.

Велика Палата Верховного Суду у власних постановах неодноразово висновувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість, підстави та межі бездіяльності, а також її шкідливість для прав та інтересів особи.

Не прийняття рішення Мінекономіки за результатами розгляду звернення позивача впливає на інтереси позивача, оскільки, як слідує з позовної заяви, обмежує право на бронювання працівників в умовах воєнного стану задля забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань товариства.

Окрім того, суд зважає на положення статей 2, 28 Закону України "Про адміністративну процедуру" відповідно до яких:

адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);

адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;

адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи.

Учасники адміністративного провадження мають право отримати адміністративний акт і оскаржити його у передбаченому законом порядку.

Статтями 36, 38 цього Закону передбачено, що адміністративне провадження розпочинається за заявою особи щодо забезпечення реалізації її права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку. Особа має право в порядку, встановленому цим Законом, подати до адміністративного органу заяву з вимогою прийняти адміністративний акт з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання нею визначеного законом обов`язку, якщо вважає, що розгляд і виконання такої вимоги належить до компетенції адміністративного органу.

Додатково суд зауважує, що позивач серед правових підстав звернення до суду не зазначав про порушення відповідачем його прав через висновки Комісії Мінекономіки із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, що свідчить про передчасність вирішення питання про відповідність позивача Критеріям і порядку. Висновки Комісії міністерства із визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, від 11.09.2024, що оформлені відповідним протоколом, в судовому порядку позивачем не оскаржувалися.

На відміну від вимоги позову про визнання бездіяльності саме Міністерства економіки України протиправною, яка нерозривно пов`язана з неодмінністю встановити період такої бездіяльності та надати оцінку взаємовідносинам сторін у цей період, вимога про зобов`язання Мінекономіки прийняти рішення полягає у покладенні на відповідача обов`язку із вчинення конкретної дії, можливість вчинення якої на момент ухвалення рішення суду має бути реальною, а мета задоволення цієї вимоги позову має відповідати завданням адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення.

З огляду на наведене, оскільки власних висновків про відповідність позивача критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку, і визначення їх критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період або про невідповідність підприємства, установи, організації критеріям, зазначеним у пункті 2 цих Критеріїв та порядку Мінекономіки за результатами розгляду заяви позивача від 19.07.2024 не зроблено (лист від 20.09.2024 містить виключно посилання на розгляд звернення Комісією міністерства), суд вважає належним способом захисту зобов`язати Міністерство економіки України розглянути і прийняти за результатами розгляду рішення у порядку, передбаченому пунктом 6 Критеріїв та порядку, за якими здійснюється визначення підприємств, установ та організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 № 76.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" від 1 липня 2003 року вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 3028 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції від 08.01.2025 року, яка міститься в матеріалах даної справи.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Міністерства економіки України за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 1514,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопанелі» до Міністерства економіки України задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства економіки України щодо неприйняття рішення за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопанелі» від 19.07.2024 з подальшими доповненнями.

Зобов`язати Міністерство економіки України розглянути звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопанелі» від 19.07.2024 з подальшими доповненнями та прийняти за результатами його розгляду рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економіки України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопанелі» судовий збір на суму 1514,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАНЕЛІ» (місцезнаходження: вул. Лук`яновича, 8, корпус 5Г, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 );

відповідач:

- Міністерство економіки України (місцезнаходження: вул. Грушевського Михайла, 12/2, м. Київ, 01008 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.