Справа № 140/2009/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2009/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі ВДВС у місті Луцьку, відповідач) про зобов`язання зняти арешт з всього нерухомого майна, накладений Першим відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції 17.05.2011, номер обтяження 11177064.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що маючи намір здійснити реєстраційні дії щодо нерухомості звернувся до нотаріуса, якою при перевірці відомостей з реєстру нерухомого майна було виявлено наявність обтяження на нерухоме майно.

Згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою від 17.05.2011, виданою старшим держав ним виконавцем 1 го відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Коренгою А.А. було накладено арешт на майно позивача, реєстраційний номер обтяження 11177064.

Зазначає, що в подальшому при купівлі ОСОБА_1 земельної ділянки, нотаріусом ОСОБА_2 , яка здійснювала оформлення угоди, 27.08.2019 було перенесено відомості про арешт до Реєстру речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу), як це передбачено чинним законодавством, проте, про наявність арешту нотаріусом не було повідомлено.

У зв`язку з цим позивач 06.12.2024 подав державному виконавцю заяву про зняття арешту з нерухомого майна. Вказує, що йому запропоновано сплатити штраф за правопорушення, про існування якого взагалі нічого не відомо, однак штраф був сплачений.

У зв`язку із неотриманням відповіді та будь-яких дій на дану заяву, 17.02.2025 позивач подав звернення про скасування арешту від імені представника. Листом від 27.02.2025 повідомлено, що виконавче провадження, на підставі якого було накладено арешт, неможливо ідентифікувати, тому відповідач позбавлений можливості здійснити будь які виконавчі дії, в тому числі і зняти арешт.

Станом на даний час в реєстрі боржників відсутня інформація про наявність будь-якої заборгованості щодо ОСОБА_1 , проте арешт не знято.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.16).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в частині визнання протиправною бездіяльності щодо зняття арешту з нерухомого майна, залишено без розгляду (а.с.28).

Відповідач відзив на позов не подав, хоча копія ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі була надіслана відповідачу разом з повісткою про виклик в судове засідання в його електронний кабінет та доставлена 04.03.2025 (а.с.18, 20).

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання учасники справи не прибули, при цьому представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на підставі постанови б/н від 17.05.2011, номер запису про обтяження 11177064 (а.с.10).

У зв`язку з вказаним, позивач особисто та через представника звернувся із заявою до ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна у зв`язку з відсутністю заборгованості (а.с.5-7).

Листом №23193 від 27.02.2025 відповідачем на вказані звернення було повідомлено про те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 наявне обтяження №32965903. Однак провести ідентифікацію у зв`язку з виконанням яких саме виконавчих документів вносився відповідний запис про обтяження нерухомого майна боржника неможливо, оскільки в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні такі відомості (а.с.9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Статтею 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

За правилами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно приписів частини першої статті 48 Закону № 1404, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Таким чином, арешт майна боржника, як виконавча дія, можливий лише в межах наявного відкритого в порядку та на підставах визначеного Законом №1404 виконавчого провадження з примусового виконання рішення уповноваженого органу.

З матеріалів справи вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови б/н від 17.05.2011, виданої старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Коренга А.А., номер запису про обтяження 11177064.

З листа ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №23193 від 27.02.2025 слідує, що провести ідентифікацію у зв`язку з виконанням яких саме виконавчих документів вносився відповідний запис про обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 є неможливим, оскільки в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні такі відомості (а.с.9).

Зважаючи на відсутність будь яких матеріалів виконавчих проваджень, що стали підставою для накладення вказаного арешту суд дійшов висновку про необхідність скасування цього арешту.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 211,20 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції від 28.02.2025 (а.с.4).

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України та на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Відділ Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного Першим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 17 травня 2011 року, номер обтяження 11177064.

Стягнути з бюджетних асигнувань Відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відділ Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27а, ).

Суддя А.Я. Ксензюк