Справа № 462/1742/25
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1742/25
УХВАЛА

17 березня 2025 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратвине правопорушення, -

встановив:

13.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 3Х/ЛВ/32652/283/НП/ПТ/ПС, яка винесена 29 листопада 2024 року державним інспектором Західного міжрегіональноо управління Державної служби з питань праці Гойною Наталією Іванівною пронакладення адміністративного стягнення на Терлецького Михайла Юрійовича за ст. 188-6 КУпАП та закрити провадження по справі.

Відповіднодо п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно положень ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно з ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

При цьому, за приписами ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Звертаючись до суду 13.03.2025 із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, винесеній 29.11.2024 головним державним інспектором відділу з питань праці північного регіону Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Гойди Н.І., позивач у поданій разом із позовом заяві про поновлення строку для подання позовної заяви покликається на те, що про винесену постанову дізнався після відкриття виконавчого провадження 14.02.2025 та накладення арешту на його рахунки, а копію постанови отримав 17.02.2025 у виконавчій службі. Вказує, що як оскаржувана постанова, так і протокол складені без його участі, про розгляд справи 29.11.2024 у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП завчасно належним чином не був повідомлений. Повідомлень від Укрпошти про лист, яким відповідачем скеровувалась постанова, йому не надходили, доставка такого листа йому додому не здійснювалась, а лист, яким відповідач ймовірно скеровував постанову на відділення Укрпошти № 52, надійшов 30.11.2024 та мав зберігатись до 14.12.2024, однак був передчасно повернутий поштою відправнику без вручення адресату. Щодо відмітки ручкою у тексті постанови щодо відмови від отримання, наголосив, що мова йде не про відмову від одержання оскаржуваної постанови, а від отримання виклику № 3Х/31/1106-3в-24 від 15.11.2025. Оскільки недоставлення йому поштою відправлення відповідача та не повідомлення позивача належним чином відповідачем про розгляд справи не залежали від волі позивача, вважає строк звернення до суду пропущено ним із поважних причин та просить поновити такий.

Разом з тим, вивчивши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду та доданими до неї матеріалами, суд приходить до такого висновку.

Частиною першою ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Статтею 122 КАС України визначено загальний строк звернення до адміністративного суду.

Поруч з цим, статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

За приписами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано також протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

У тексті позовної заяви ОСОБА_1 вказує, що про проведення позапланових заходів державного нагляду, яке було заплановано на період 31.10.2024-01.11.2024 ОСОБА_1 дізнався 04.11.2024.

Позивач також не заперечує факту відмови від отримання виклику від 15.11.2024, тобто до винесення державним інспектором відділу з питань праці оскаржуваної постанови від 29.11.2024, у зв`язку із чим розгляд справи відбувався без участі позивача, а примірник постанови надіслано позивачу 29.11.2024 рекомендованим листом за № 865.

За наведеного вбачається, що ОСОБА_1 з 04.11.2024 був обізнаний про захід державного нагляду (контролю) Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ПП «Фортем», генеральним директором якого є він, а відтак і про закономірний наступний процес розгляду справи державними інспекторами з питань праці за наслідками такого позапланового заходу державного контролю.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Таким чином, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

У даному випадку, як вбачається із обставин позову, позивач від отримання виклику державного інспектора відділу з питань праці від 15.11.2024 відмовився, доказів того, що надалі останній звертався до управління Державної служби з питань праці з підстав отримання від відповідача інформації про розгляд справи за результатами проведення перевірки ПП «Фортем» та, зокрема вживав заходів на отримання ним процесуального рішення за результатами такого розгляду, суду не представлено.

Управлінням Державної служби з питань праці як суб`єктом владних повноважень, з огляду на прийняття постанови за відсутності особи, вжито заходів для належного вручення позивачу копії постанови від 29.11.2024.

Згідно відомостей трекінгу поштового відправлення з офіційного сайту «Укрпошта», за номером поштового відправлення № 865, яким позивачу до відома було надіслано Управлінням Державної служби з питань праці копію постанови по справі про адміністративне правопорушення № 3Х/ЛВ/32652/283/НП/ПТ/ПС від 29.11.2024, рекомендоване поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Як на підставу для поновлення пропущеного строку позивач покликається і на недоставлення АТ «Укрпошта» йому копії оскаржуваної постанови.

Поруч з цим, Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 (справа № 398/4299/17) зауважив, що сам лише факт неотримання кореспонденції, яку суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, та яка поверталася у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Таким чином, оцінюючи викладені позивачем обставини пропуску ним строку звернення до суду протягом більш як 3 місяці з часу винесення оскаржуваної ним постанови, суд критично оцінює такі та не вважає їх поважними, оскільки наведені факти свідчить лише про суб`єктивну поведінку адресата щодо отримання ним кореспонденції, однак при цьому позивачем не надано доказів та жодним чином не обґрунтовано наявність будь-яких дійсно об`єктивно непереборних обставин чи труднощів, які б перешкоджали йому в отриманні постанови від 29.11.2025 та зверненню до суду із дотримання встанволеного процесуального строку, з огляду на тривалий період пропуску такого з часу прийняття оскаржуваної постанови та при цьому обізнаність позивача до часу винесення вказаної постанови про перебування на розгляді в Управлінні питання за результатами проведення позапланової перевірки ПП «Фортем».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що викладені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними, а тому заява про поновлення строку задоволенню не підлягає.

Частиною 1, 2 ст. 123 КАС України передбачено у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ст. 169 КАС України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених статтями 160, 161 цього Кодексу протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного та із врахуванням, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у КАС України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви, в тому числі і для зазначення інших підстав для поновлення строку.

Керуючись ст. 160, 161, 169 КАС України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратвине правопорушення - залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали міститься у справі № 462/1742/25

Суддя: Б.М.Гедз