Справа № 520/16953/24
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 березня 2025 року № 520/16953/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області (вул. Бульварна, буд.12, смт. Високий, Харківська обл., Харківський р-н, 62459, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просить суд, з урахуванням уточнень:

- визнати протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області щодо не розгляду депутатського звернення депутата Височанської селищної ради Харківської області восьмого скликання ОСОБА_1 від 29.03.2024 №17, в порядку та строки визначені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад.";

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Височанської селищної ради Харківської області витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 6000грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 29.03.2024 звернувся до відповідача із депутатським зверненням № 17. На момент звернення до суду із вказаним адміністративним позовом відповіді щодо розгляду звернення № 17 не отримав. Вважає, що бездіяльність відповідача суперечать вимогам Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" щодо не розгляду та ненадання у встановлений строк відповідні на таке звернення, а відтак така є протиправною. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначив, що позивачем не доведено вплив дій відповідача на права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин, адже звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав особи, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Відповідь на депутатське звернення було направлено позивачу 10.07.2024. Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу то у таких судових витрат слід відмовити за відсутністю доказів їх понесення. Просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

ОСОБА_1 депутат Височанської селищної ради Харківського району Харківської області VIII скликання, що підтверджено матеріалами справи. Дана обставини не заперечується стороною відповідача, а тому приймається судом до уваги.

29 березня 2024 року депутатом ОСОБА_1 подано до відповідача депутатське звернення на електронну пошту відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

У вказаному депутатському зверненні ОСОБА_1 просив:

Доручити комісії з визначення та відшкодування збитків (безпідставно збережених коштів), заподіяних власникам землі та землекористувачам внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільно зайнятих земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням земельного законодавства вчинити дії щодо визначення розміру завданих Височанській територіальній громаді збитків (безпідставно збережених коштів) гр. ОСОБА_2 , за час використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 .

Височанській селищній раді звернутись до суду з позовною заявою про стягнення збитків (безпідставно збережених коштів) з ОСОБА_2 за час використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 без укладання договору оренди.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання відповіді та порушення десятиденного строку для надання відповіді на депутатське звернення згідно з Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" (далі- Закон) депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, на звернення депутата місцевої ради надають йому довідкові матеріали та іншу інформацію, необхідні для здійснення депутатських повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Аналізуючи положення Закону убачається, що позивач, направивши депутатське звернення відповідачу, діяв у межах наданих йому Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" повноважень, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був у десятиденний строк розглянути депутатське звернення та протягом десяти днів надати обґрунтовану відповідь про задоволення звернення або відмову у задоволенні звернення із зазначенням обґрунтованих доводів щодо підстав прийнятого рішення.

Суд установив, що на момент звернення позивача до суду із адміністративним позовом (19.06.2024) депутатське звернення № 17 не було розглянуто, про об`єктивні причини неможливості розгляду такого звернення з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду, у встановлений строк депутату ОСОБА_1 не повідомлено.

Відповідь на зазначене звернення надане відповідачем датована 10.07.2024 № 02-22/1677.

Відповідь містить наступний зміст:

щодо вимоги-1, що 13 лютого 2024 року Рішенням Виконавчого комітету Височанської селищної ради №123 було затверджено Положення про комісію при виконавчому комітету Височанської селищної ради з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам у новій редакції (надалі Положення). Визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 26.01.2021 р. № 16 «Про затвердження положення та складу комісії з питань визначення та відшкодування Височанській селищній раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільно зайнятих земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням земельного законодавства». Затверджено персональний склад комісії при виконавчому комітеті Височанської селищної ради з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам у новій редакції. Затверджено примірну форму акта про визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам.

Тож з 13 лютого 2024 року, комісія при виконавчому комітеті Височанської селищної ради з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам не має повноважень, щодо визначення розміру збитків заподіяних внаслідок використання без правових підстав БО «Дитинство» земельної ділянки.

Рішення Виконавчого комітету Височанської селищної ради №123 від 13 лютого 2024 року розміщено на сайті Височанської селищної ради (https://vysochanskarada. dosvit.org.ua/) в розділі «документи». Тож позивач був обізнаний про його

щодо вимоги-2, Височанською селищною радою було направлено на адресу ОСОБА_2 пропозицію про укладання договорів (вих. №02-22/1572 від 27.06.2024 року) в якій запропоновано укласти договір про добровільне відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0279 ( АДРЕСА_2 ).

Відповіді на дану пропозицію від ОСОБА_2 на даний час не надійшло. Якщо відповідь від ОСОБА_2 не надійде протягом встановленого законодавством терміну то Височанська селищна рада звернеться до суду з приводу стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної власності. У разі, якщо ОСОБА_2 укладе вищезазначений договір то в зверненні до суду не буде необхідності.

Крім того, до копії зазначеної відповіді відповідачем надано докази надіслання за допомогою поштового зв`язку на адресу позивача та на електронну адресу позивача, які суд розцінює як належні докази підтвердження направлення відповіді на депутатський запит від 29.03.2024 № 17.

Суд прийшов до висновку про те, що відповідачем порушено десятиденний строк для надання відповіді у відповідності до Закону.

Щодо аргументів сторони відповідача про те, що позивачем не доведено вплив дій відповідача на права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин, адже звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав особи, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, суд зазначає наступне.

Зі змісту спірних правовідносин убачається, що метою даного позову є саме реалізація прав ОСОБА_1 , як депутата селищної ради, на отримання інформації за депутатськими зверненнями.

Суд повторно відмічає, що таке право депутата місцевої ради визначено ст. 11 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" та вказаному праву кореспондує обов`язок, зокрема, органу місцевого самоврядування, у визначеному ст.13 Закону порядку розглянути питання та надати відповідь.

У зв`язку із наведеним, суд критично оцінює наведені доводи сторони відповідача, адже даний позов направлено на захист конкретного, індивідуально визначеного права позивача саме як депутата селищної ради, та, у разі встановлення порушень, для застосування судового захисту такого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, суд прийшов висновку про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу інформації за депутатським зверненням від 29.03.2024 № 17 в порушення встановлених строків законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Стосовно відшкодування позивачу понесених ним витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Види адвокатської діяльності перелічені у статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Наведене дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, має право на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, у разі, якщо доведено, що останні були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що 11.06.2024р. між адвокатом Голубов С. Г. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №16/06/24. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано копію договору №16/06/24 від 11.06.2024р., згідно якого вартість юридичних послуг складає за попередньою домовленістю 6000,00грн.; ордером від 19.06.2023р. про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Голубов С. Г., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження виконання умов Договору про надання правової допомоги та відповідно оплати за надані за цим договором послуги.

Отже, саме поведінка позивача, яка виразилася у ненаданні доказів понесення судових витрат на правничу допомогу, а так само у неповідомленні суду про їх надання після ухвалення судового рішення, дає підстави вважати про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що такі понесені позивачем, та як наслідок необхідності їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22.

Отже, вказане вище дає підстави для висновку, про відмову в задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничої допомоги.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області (вул. Бульварна, буд.12, смт. Високий, Харківська обл., Харківський р-н, 62459, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області щодо не розгляду депутатського звернення ОСОБА_1 від 29.03.2024 № 17 у строк, визначений ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Рубан