Справа № 712/2162/25
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/2162/25

Провадження № 2-а/712/101/25

17 березня 2025 року

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевська О.М., при секретарі Ткаченко А.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 27 листопада 2024 року № 2405/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення, яке накладено на ОСОБА_1 за ч 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову №2405/М/2024, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. Постанова №2405/М/2024 від 27.11.2024 є незаконною, адже у порушення вимог ст.283 КУпАП викладені у оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсним обставинам справи. Згідно з постановою про адміністративне правопорушення № 2405/М/2024 від 27.11.2024 року ОСОБА_1 26.11.2024 року о 14 годині 00 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від проходження ВЛК, чим порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Крім того не відповідає дійсності обставинам.

21.11.2024 року позивач був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перевіривши його військово-обліковий документ виписали повістку №035573 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 22.11.2024 для уточнення військово-облікових даних. 25.11.2024 року позивач з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте не зміг туди потрапити через тривалу повітряну тривогу і того дня ТЦК та СП не приймав громадян. 25.11.2024р. перевіривши його військово-обліковий документ, позивачу було повідомлено, що порушень правил військового обліку не виялено та запропоновано пройти військово-лікарську комісію того ж дня о 21 год. вечора. Позивач повідомив, що йому потрібно взяти медичні документи, яких з ним не було. Йому було категорично відмовлено та працівник ТЦК та СП відвів його на четвертий поверх у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , де примусово утримували. 26.11.2024 року його відпустили з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 лише після складання протоколу за відмову у проходженні військово-лікарської комісії. Натомість позивач не відмовлявся від проходження огляду, однак бажав надати медичні документи.

Відповідач ані в постанові, ані в протоколі не посилається на конкретне направлення на ВЛК або повістку на ВЛК, виписані на його ім`я. Також, фіксуючи «начебто» відмову позивача від проходження ВЛК Відповідач у постанові та протоколі не посилається на складений акт про відмову, який повинен бути складений уповноваженою особою. Бланк направлення на проходження військово-лікарської комісії йому не видавався.

Постанова була винесена 27.11.2024 року, повістка була вручена 26.11.2024 року, тобто фактично його не було завчасно повідомлено про розгляд справи, тим самим позбавлено можливості підготуватися до розгляду справи, скористатися юридичною допомогою адвоката та взяти участь у розгляді справи.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було взято до уваги його заяву від 27.11.2024 року, якою він повідомив про те, що у зв`язку із станом здоров`я, він не зможе прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 і відповідно до повістки № 035689 від 26.11.2024 року та просив перенести розгляд справи.

27.11.2024р. після огляду сімейного лікаря позивачу було сформоване електронне направлення на «ургентну» госпіталізацію. 05.12.2024р. позивачу було проведене оперативне втручання. 16.12.2024р. позивач повторно ТЦК повідомив про неможливість явки по повістці та наддав документи про проховдження лікування. В період з 05.12.2024р. по 24.01.2025р. позивач перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.

Після перебування на лікарняному 25.01.2025 року позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та пройшов військово-лікарську комісію, що підтверджується копією картки обстеження та медичного огляду № 1419/6.

Просить суд скасувати постанову від 27.11.2024 року № 2405/М/2024 та закрити справу про адміністративну правопорушення, стягнути з відповідача судові витрати.

Одночасно з позовом позивач подав клопотання про поновлення строку для оскарження постанови, в обґрунтування клопотання вказує, що розгляд справи відбувся 27.11.2024р. в його відсутність, на клопотання 27.11.2024р. про перенесення розгляду справи за станом здоров`я позивач відповіді не отримав, після закінчення лікування позивач звернувся до адвоката. 12.02.2024 року було отримано відповідь на адвокатський запит до якого було додано копію протоколу № 2405/М/2024 від 26.11.2024 та постанови № 2405/М/2024 від 27.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

25 лютого 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності відповідно до постанови від 27.11.2024 року № 2405/М/2024, в тому числі направлення на ВЛК, дані про направлення та вручення постанови. Запропоновано відповідачу протягом семи днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (відзив разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Ухвала від 25.02.2025р. була отримана відповідачем шляхом доставлення до Електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» 25.02.2025р. Відзиву у встановлений судом строк відповідачем не подано, в частині витребування документів ухвала від 25.02.2025р. залишена без виконання.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 123 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України , якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку, або якщо підстави, вказані ним у заяві будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 9 листопада 2020 року у справі № 420/1813/19.

Позивачем документально підтверджено надіслання 27.11.2024р. відповідачу клопотання про перенесення розгляду справи за станом здоров`я позивача, звернення до сімейного лікаря 27.11.2024р. та оформлення направлення на невідкладну госпіталізацію, перебування на стаціонарному і амбулаторному лікуванні з 05.12.2024р. по 24.01.2025р. Також згідно конверту позивачем підтверджено , що 12.02.2024 року ним отримано відповідь на адвокатський запит до якого було додано копію протоколу № 2405/М/2024 від 26.11.2024 та постанови № 2405/М/2024 від 27.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності, після чого позивач звернувся до суду упродовж 10-денного строку 24 лютого 2025 року ( з урахуванням вихідних днів 22.02.2025р. та 23.02.2025р.).

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не надано інших доказів отримання/вручення позивачу спірної постанови відповідачем та відповідно не спростовано поважності пропуску строку звернення до суду згідно доводів позивача у клопотанні про поновлення процесуального строку, суд вважає, що строк позивачем звернення до суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню, в іншому випадку буде невиправдано обмежене право позивача на доступ до суду.

На підставі статей 12, 44, 91, 92, 229, 241, 248 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та може бути предметом розгляду в апеляційній інстанції в разі подання апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий :