Справа № 420/25693/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Драник О.О.;

сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (представник);

відповідач: не з`явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (комісії) з повторного розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від мобілізації з підстав п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за наявності чинного (діючого до 30.10.2024 року) рішення, яке оформлене протоколом комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації за № 98 від 30.04.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом комісії з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 101 від 23.05.2024 року в частині, що стосується відмови у наданні молодшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВОС НОМЕР_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою від 19.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 24.04.2024року на адресу відповідача подав особисто заяву с пакетом документів про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Бездіяльність відповідача щодо неповідомлення про результати розгляду зазначеної заяви стала наслідком подачі аналогічної (повторної) заяви від 15.05.2024року. 22.05.2024року в телефонному режимі позивача повідомлено, що рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.04.2024 року заява в редакції від 24.04.2024року розглянута та надана відстрочка на строк до 30.10.2024року. Дані про надану відстрочку внесені до реєстру «Оберіг» та знайшли своє відображення в Електронному кабінеті «Резерв+», проте під час чергового перегляду інформації в «Резерв+», з`ясувалося, що відсутня інформація про надання відстрочки, в зв`язку з чим позивач повторно звернувся з заявою до відповідача. З отриманої відповіді №13671 від 26.07.2024 року вбачається, що відповідач розглянув заяву про надання відстрочки двічі і прийняв протилежні за своїми правовими наслідками рішення. Так, рішенням комісії від 23.05.2024року за результатами розгляду заяви від 15.05.2024року відмовлено у наданні відстрочки з підстав невідповідності наданих до заяви про відстрочку документів, передбачених додатком 5 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», а саме: не підтверджено батьківство щодо усіх дітей.

Вважаючи такі дії та рішення протиправними, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом комісії з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 101 від 23.05.2024 року в частині, що стосується відмови у наданні молодшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВОС НОМЕР_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою від 12.12.2024р. вирішено розгляд справи № 420/25693/24 проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання. Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали надати суду належним чином засвідчені копії документів, поданих до заяв про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 18.04.2024 року, від 15.05.2024 року згідно з переліком. Призначено підготовче засідання по справі на 15.01.2025 року об 11 годині 20 хвилин.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи, що, по-перше питання відстрочки та рішення щодо надання відстрочки від призову по мобілізації належить до компетенції не ІНФОРМАЦІЯ_2 , а комісії утвореної відповідно до вимог п.57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024року, адже саме до комісії подається заява, комісія її розглядає та приймає відповідне рішення; по-друге під час розгляду заяви позивача комісією порушень не встановлено, адже позивачем до заяви не було надано документів, зазначених у переліку згідно з додатком №6 до постанови КМУ №560, а саме свідоцтв про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного.

На виконання вимог ухвали 27.12.2024р. від позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копій витребуваних документів.

Ухвалою від 15.01.2024р., яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання на 04.02.2024 року на 12 годину 00 хвилин.

Судове засідання призначене на 04.02.2024 року перенесено на 07 лютого 2024р.12:00 у зв`язку з мінуванням будівлі суду.

Ухвалою від 07.02.2025 року, як занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості другого відповідача Комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації, запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

Вказаною ухвалою також задоволено клопотання представника позивача, зобов`язано Комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації надати документи на підставі яких діє Комісія, оголошено перерву та призначено наступне судове засідання на 24.02.2025 року об 11:30 год.

Судове засідання, призначене на 24 лютого 2025 р. перенесено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та призначено на 04.03.2025 року.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заві.

Відповідачі явку представників не забезпечили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

18.04.2024 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з наданням відповідних підтверджуючих копій документів на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки у позивача на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей віком до 18-років.

Відповідно до витягу з протоколу комісії з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації №98 від 30.04.2024 року комісією прийнято рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" строком на 6 місяців.

15.05.2024 року позивач повторно засобами поштового зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з наданням відповідних підтверджуючих копій документів на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки у позивача на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей віком до 18-років.

Відповідно до витягу з протоколу №101 від 23.05.2024 року комісії з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

16.07.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати протокол (рішення) комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийнятого за результатами розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поданої 18.04.2024 року та повідомити про результати розгляду заяви, поданої на адресу ТЦК від 16.05.2024 року.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №13671 від 26.07.2024 року позивача повідомлено, що першу заяву розглянуто 30.04.2024 року та рішенням комісії з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову пі час мобілізації у формі протоколу ОСОБА_1 надано відстрочку.

Відповідачем також зазначено, що другу заяву розглянуто 23.05.2024 року у відповідності до вимог п.58 постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року, якою визначено, що для отримання відстрочки військовозобов`язаний до заяви додає документи, зазначені у переліку згідно з додатком №5. Вищенаведеним додатком встановлено, що для отримання відстрочки за абзацом 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" військовозобов`язаний надає свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного. ОСОБА_1 не було надано три або більше свідоцтва про народження дітей, де останнього зазначено батьком, що є підставою для відмови у наданні відстрочки.

Позивач вважає, що рішення комісії про відмову у наданні відстрочки є неправомірним, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався та діє станом на час розгляду цієї справи по суті.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Так, статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно пункту 3 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці

Так, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560).

Згідно пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Пунктом 58 Порядку №560 визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16 - 23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Судом під час розгляду справи встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.04.2024 року про надання відстрочки, рішенням Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації, оформленим протоколом №98 від 30.04.2024 року ОСОБА_1 надано відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строком на 6 місяців.

При цьому, доказів інформування позивача про надання йому відстрочки відповідачами не надано.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

У спірних правовідносинах, 15.05.2024 року позивач повторно звернувся з заявою, вважаючи, що його заяву не було розглянуто по суті.

Відповідачем розглянута заява позивача від 15.05.2024 року з того ж самого питання та прийнято рішення оформлене протоколом № 101 від 23.05.2024 року про відмову у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації вже розглядалося звернення позивача щодо надання відстрочки від призову на військову службу підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийнято рішення про надання відстрочки за наявності вказаних підстав, що підтверджується матеріалами справи.

А тому, суд вважає, що заява ОСОБА_1 від 15.05.2024 року до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання відстрочки на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягала розгляду по суті, оскільки вказане питання вже було вирішено по суті.

Отже, відповідач відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» повинен був прийняти рішення про припинення розгляду такого звернення, про що повідомити особу, яка подала звернення.

Проте, вказаних дій відповідачем всупереч положень чинного законодавства вчинено не було, натомість останнім прийнято нове рішення, яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки.

Судом з наданих доказів встановлено, що в матеріалах справи міститься два протилежних рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації, з питання надання позивачу відстрочки на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому, відповідно до п. 65 Порядку №560 у разі втрати (зміни) підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення, про що повідомляється заявнику письмово не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення за формою, визначеною у додатку 10.

Доказів скасування (зміни) раніше прийнятого рішення, у разі якщо відповідач вважав позивача таким, що не має законних підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу, відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації, оформлене протоколом № 101 від 23.05.2024 року в частині, що стосується відмови у наданні молодшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВОС НОМЕР_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, прийняте за наслідком розгляду заяви позивача від 15.05.2024 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації, оформлене протоколом № 101 від 23.05.2024 року в частині, що стосується відмови у наданні молодшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВОС НОМЕР_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначення військовозобов`язаних, які не підлягають призову під час мобілізації, оформлене протоколом № 101 від 23.05.2024 року в частині, що стосується відмови у наданні молодшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВОС НОМЕР_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.03.2025 року.

Суддя Г.П. Самойлюк