Справа № 400/7019/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 р. № 400/7019/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003,
провизнання протиправним та скасування рішення від 12.06.2024 року № 77; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області (далі - відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 12.06.2024 року № 77;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії серії НОМЕР_1 від 12.02.1990 року, періоди роботи: з 16.02.1990 по 21.01.1993 у столовій № 10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993 по 25.07.1996 у Кімівському сільському споживчому товаристві з 25.07.1996 по 06.04.2000 на Березанському хлібзаводі, з 06.04.2000 по 12.10.2001 в Кімівській середній школі, з 26.07.2004 по 14.02.2005 в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002 по 08.12.2002, з 11.03.2005 по 05.03.2006;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024 року про призначення пенсії по інвалідності з моменту першого звернення позивачки до відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, однак рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області №77 від 18.04.2024 року їй було відмовлено у призначенні пенсії, спираючись на відсутність необхідного страхового стажу. Позивачка повторно звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Заява позивачки розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.06.2024 року було прийняте рішення про відмову у призначені пенсі №77. Відмова вмотивована відсутністю страхового стажу - 14 років, визначеного ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачка вважає таке рішення органу пенсійного фонду протиправним, тому й звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою від 26.07.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/7019/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.08.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 12.06.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №77 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

09.08.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що 04.06.2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 12.06.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №77 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Вказав, що страховий стаж позивачки склав 06 років 07 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності на підставі статті 32 Закону № 1058.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 26.03.2024 року встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ №516798.

11.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.04.2024 року №77, яке прийнято за принципом екстериторіальності, відмовлено позивачці у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За документами доданими до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 21.04.1993 року по 25.07.1996 року, оскільки міститься велика розбіжність між датою прийняття та датою наказу на прийняття, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок;

- з 06.04.2000 року по 12.10.2001 року, та період з 26.07.2004 року по 14.02.2005 року оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях на застраховану особу.

04.06.2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.06.2024 року №77, яке прийнято за принципом екстериторіальності, відмовлено позивачці у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За документами доданими до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці наявне виправлення імені заявника не завірено належним чином, а саме відсутня підстава, також дана трудова книжка засвідчена печаткою на іноземній мові.

Не погодившись з рішенням від 12.06.2024 року №77, позивачка оскаржила його в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно із ч.1 ст.32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп:

до досягнення особою 23 років включно - 1 рік;

від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки;

від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки;

від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки;

від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років;

від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років;

від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років;

від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років;

від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років;

від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років;

від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років;

від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років;

від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років;

від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Положеннями статті 34 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Отже, обов`язковими умовами для призначення пенсії по інвалідності, відповідно до вказаної вище норми, у випадку встановлення інвалідності ІІ групи, є вік - від 56 років до 59 включно років та 14 років страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Як вбачається з форми РС-право страховий стаж позивачки складає 06 років 07 місяців 26 днів.

Згідно оскаржуваного рішення, позивачці не зараховано всі періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці наявне виправлення імені заявника не завірено належним чином, а саме відсутня підстава, також дана трудова книжка засвідчена печаткою на іноземній мові.

Стосовно не зарахування періодів роботи згідно трудової книжки позивачки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Суд зазначає, що приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі - Інструкції № 58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Інструкції № 58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Згідно п.п.2.2 пункту 2 Інструкції № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Зміни записів в трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові тощо) з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, попереднє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішньому боці обкладинки і засвідчуються підписом керівника чи печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Як встановлено з трудової книжки НОМЕР_2 , а саме на титульному аркуші міститься виправлення імені позивачки.

Підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 згідно її трудової книжки стало те, що трудова книжка НОМЕР_2 заповнена з порушенням вимог Інструкції № 58, а саме, на титульному аркуші наявне виправлення імені, що внесено з порушенням вимог Інструкції № 58 (виправлення не завірено належним чином).

На переконання суду, такий формальний недолік у веденні трудової книжки не викликає сумнівів у справжності трудової книжки та її належності позивачці.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 25.04.2019 року, у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд зазначає, право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Тобто, позивачка має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Окрім того, суд зауважує, що положеннями Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, підписаної 29 серпня 1995 року в м. Кишиневі та ратифіковану Законом України "Про ратифікацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення" (дата набрання чинності для України: 19.11.1996).

Відповідно до статей 2, 4, 5 Угоди ця Угода поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством кожної з держав. Під пенсійним забезпеченням в цій Угоді маються на увазі всі види державних пенсій, які призначаються громадянам у відповідності із законодавством України або законодавством Республіки Молдова.

Після вступу в дію цієї Угоди Договірні Сторони надають на своїй території постійно проживаючим громадянам, в тому числі і тим, які переїхали (приїхали) із іншої Договірної Сторони, однакові зі своїми громадянами права в галузі пенсійного забезпечення.

Пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території однієї Сторони, приймаються без легалізації на території другої Сторони.

Отже, аналіз вказаних вище правових норм в контексті обставин справи дає підстави дійти висновку про відсутність у позивачки обов`язку забезпечувати переклад змісту проставленої в її трудовій книжці печатки підприємства Республіки Молдова для пенсійного органу, а тим більш нести відповідальність та тягар у вигляді відмови у зарахування стажу за іноземний зміст проставленої печатки.

За таких обставин оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №77 від 12.06.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, на захист порушеного права позивачки суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивачки та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024 року про призначення пенсії по інвалідності.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що рішення про відмову в призначенні пенсії, яким позивачці відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів, винесено ГУ ПФУ в Житомирській області, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме з ГУ ПФУ в Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ідентифікаційний код 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення від 12.06.2024 року № 77; зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнаим протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 12.06.2024 року № 77.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії серії НОМЕР_1 від 12.02.1990 року, періоди роботи: з 16.02.1990 по 21.01.1993 у столовій № 10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993 по 25.07.1996 у Кімівському сільському споживчому товаристві з 25.07.1996 по 06.04.2000 на Березанському хлібзаводі, з 06.04.2000 по 12.10.2001 в Кімівській середній школі, з 26.07.2004 по 14.02.2005 в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002 по 08.12.2002, з 11.03.2005 по 05.03.2006.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024 року про призначення пенсії по інвалідності.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ідентифікаційний код 13559341) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко