Справа № 380/3116/25
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3116/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., секретар судового засідання Драганчук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) звернулось до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ), в якому просить:

скасувати постанову від 03.02.2025 ВП №71859938 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.02.2025 ВП №71859938 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду є протиправною, оскільки при її винесенні державним виконавцем належним чином не перевірено факт виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Позивач зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 в розмірі 82% грошового забезпечення, тобто рішення виконане в добровільному порядку та до відкриття виконавчого провадження. Позивач покликається на те, що умовами для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання судового рішення та відсутність поважних причин невиконання судового рішення. Вважає, що в спірному випадку наявні поважні причини невиконання рішення суду в частині не перерахунку здійсненої доплати, оскільки така невиплата пов`язана з відсутністю відповідного фінансового забезпечення, а тому підстави для застосування штрафу за невиконання рішення суду відсутні. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

26.02.2025 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, у зв`язку чим ухвалою суду від 03.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) сторін згідно із особливостями, встановленими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Судове засідання призначено на 12 березня 2025 року. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ). Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №71859938 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/15313/22, виданого Львівським окружним адміністративним судом 25.01.2023.

Відповідач 10.03.2025 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду в справі 380/15313/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінетом Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату із урахуванням виплачених сум. 25.07.2024 в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» повторно скеровано вимогу начальнику Головного управління ПФУ у Львівській області, в якій зобов`язано повідомити вичерпну інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/15313/22, з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення. Листом від 15.08.2024 боржником повідомлено про проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, та долучено копію перерахунку пенсії за пенсійною справою № 9117746 МВС від 22.02.2023 та розрахунку на доплату за період з січня 2016 по лютий 2023. Однак, як вбачається з перерахунку пенсії за пенсійною справою № 9117746 МВС від 22.02.2023, з 01.03.2023 стягувачеві виплачується пенсія в розмірі 70% грошового забезпечення. Станом на 03.02.2025 у Відділі відсутні відомості щодо виконання боржником рішення суду в повному обсязі, а також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання. Вказані обставини свідчать про настання відповідальності, передбаченої статтею 75 Закону, за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії. Ураховуючи викладене, 03.02.2025 державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 Закону, винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн. Одночасно, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Разом з відзивом відповідач надав до суду витребувані матеріали виконавчого провадження.

У судовому засіданні 12.03.2025 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача та третьої особи не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі за наявності доказів їх належного повідомлення про час та місце судового засідання.

З врахуванням думки представника позивача суд відповідно до положень ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України розглянув справу в письмовому провадженні.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі №380/15313/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінетом Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату із урахуванням виплачених сум.

На підставі вказаного рішення Львівським окружним адміністративним судом було виготовлено виконавчий лист, який видано 25 січня 2023 року.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем Остапом Андрійовичем на підставі заяви стягувача винесено постанову від 31.05.2023 про відкриття виконавчого провадження №71859938 з виконання виконавчого листа №380/15313/22, виданого 25.01.2023 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінетом Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату із урахуванням виплачених сум.

Також 31.05.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем Остапом Андрійовичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

25.07.2024 державним виконавцем підготовлено та скеровано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вимогу виконавця про надання вичерпної інформації про виконання рішення суду з відповідним документальним підтвердженням протягом 3-ьох робочих днів з моменту отримання.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 15.08.2024 повідомлено орган ДВС про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22. Зокрема, вказано, що вказане рішення суду було виконано. Зазначено, що здійснено перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2019, оскільки з 01.12.2019 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 у справі №380/8319/22 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 01.07.2021 №1965 про розмір грошового забезпечення. Щодо виконання рішення суду в частині здійснення виплати нарахованої доплати за період з 01.01.2016 по 28.02.2023 у розмірі 37 646,06 грн., то така виплата буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету України в силу вимог статті 23, пункту 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України.

До вказаного листа було долучено перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 01 березня 2023 року.

16.10.2024 державним виконавцем було повторно підготовлено та скеровано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вимогу виконавця про надання вичерпної інформації про виконання рішення суду з відповідним документальним підтвердженням протягом 3-ьох робочих днів з моменту отримання.

Листом від 28.10.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило орган ДВС, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22 виконано. Проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення. З 01.03.2023 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 12 699,11 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 становить 37 646,06 грн. Виплата буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету України в силу вимог статті 23, пункту 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України.

03.02.2025 за невиконання рішення суду та відсутність в державного виконавця будь-яких документальних підтверджень щодо виконання в повному обсязі виконавчого документа державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн, та зобов`язано виконати рішення суду. Одночасно зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність..

Підставою прийняття оскаржуваної постанови державним виконавцем зазначено, що станом на 03.02.2025 вимог виконавчого документа не виконано. У державного виконавця відділу відсутні будь-які документальні підтвердження щодо виконання в повному обсязі виконавчого документа. На даний момент відсутні будь-які заборони щодо вчинення виконавцем виконавчих дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, передбачені Законом. Згідно частини 2 статті 63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Відповідно до частини 1 статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вважаючи постанову від 03.02.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн протиправною, позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадженнявід 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VIII слідує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Судом встановлено з матеріалів справи, що підставою накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу у розмірі 5100 грн стало невиконання рішення суду та відсутність в державного виконавця будь-яких документальних підтверджень щодо виконання в повному обсязі виконавчого документа. Зокрема, відповідач зазначає, що рішенням суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22 зобов`язано боржника здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення. Проте, як вбачається з перерахунку пенсії за пенсійною справою № 9117746 МВС від 22.02.2023, з 01.03.2023 стягувачеві виплачується пенсія в розмірі 70% грошового забезпечення.

З матеріалів виконавчого провадження суд встановив, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем Остапом Андрійовичем на підставі заяви стягувача винесено постанову від 31.05.2023 про відкриття виконавчого провадження №71859938 з виконання виконавчого листа №380/15313/22, виданого 25.01.2023 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінетом Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату із урахуванням виплачених сум.

Водночас судом встановлено, що 22.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення суду від 19 грудня 2022 року у справі №380/15313/22 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 у розмірі 82% пенсії з 01.01.2016 по 30.11.2019, що підтверджується перерахунком пенсії за пенсійною справою №9117746, проведеним на виконання рішення суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22 про перерахунок 82% пенсії з 01.01.2016 по 30.11.2019, та розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою №9117746 (за дорученням №Д9117746/32) по рішенню суду за період з 01.01.2016 по 30.11.2019. Крім цього, ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 у справі №380/8319/22 з 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № 1965 від 01.07.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».

За змістом оскаржуваної постанови та відзиву на позов невиконання боржником рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22 зводиться до того, що у перерахунку пенсії, підставою якого вказано виконання вказаного рішення суду про перерахунок 82% пенсії з 01.01.2016 по 30.11.2019, підсумок пенсії визначено виходячи з 70% грошового забезпечення. Тобто, на переконання відповідача, здійснивши перерахунок пенсії на виконання рішення суду у справі №380/15313/22 з 82% грошового забезпечення, позивач знову здійснив обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 у 70% сум грошового забезпечення, що суперечить рішенню суду у справі №380/15313/22.

Водночас за аналізом поданих позивачем перерахунків пенсії та розрахунків доплат у пенсійній справі №9117746 судом встановлено, що на виконання рішення суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22 позивачем здійснено перерахунок пенсії позивача у розмірі 82% його грошового забезпечення, однак такий перерахунок пенсії проведено лише за період з 01.01.2016 по 30.11.2019, оскільки починаючи з 01.12.2019 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду від 18.07.2022 у справі №380/8319/22 про здійснення перерахунку пенсії на підставі відомостей довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 1965 від 01.07.2021 про розмір грошового забезпечення, яким не було передбачено перерахунок пенсії виходячи з 82% суми грошового забезпечення. Тобто, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 1965 від 01.07.2021, йому було здійснено перерахунок пенсії виходячи з 70% грошового забезпечення, що не суперечило вказаному рішенню суду.

Встановлені судом фактичні обставини зумовлюють висновок суду про вчинення відповідачем всіх необхідних дій по виконанню рішення суду від 19.12.2022 у справі №380/15313/22. Такі дії були вчинені 22.02.2023, тобто ще до відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного рішення суду №71859938.

Крім того, суд також враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі №380/15987/23 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої та виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 1965 від 01.07.2021 довідки про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019, виходячи з розміру 82% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Вказане рішення набрало законної сили 21.12.2023. Отже, питання перерахунку пенсії позивача виходячи з розміру 82% грошового забезпечення після 01.12.2019 було предметом розгляду у справі №380/15987/23, і виконавче провадження №71859938 не стосувалось і не могло стосуватись рішення суду у вказаній справі, оскільки таке було відкрите до прийняття рішення судом у зазначеній справі.

За таких обставин суд доходить висновку, що державний виконавець передчасно прийняв постанову про накладення штрафу від 03.02.2025 у виконавчому провадженні №71859938 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/15313/22, виданого Львівським окружним адміністративним судом 25.01.2023, не переконавшись у виконанні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення суду.

Окрім цього, суд враховує, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20 та відповідно до ч. 5 с. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Отже, на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Крім цього, встановлення таких обставин як: - невиконання судового рішення; - наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі № 420/70/19 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

У постанові Верховного Суду від 21.01.2020 по справі № 640/9234/19 суд дійшов висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні, останню винесено лише у зв`язку з фактичним невиконанням судового рішення та без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, якщо таке судом встановлено.

Будь-яких заходів щодо з`ясування та оцінки причин невиконання рішення суду відповідачем не вжито.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу за невиконання судового рішення.

При цьому суд зазначає, що вказане не виключає існування принципу обов`язковості виконання судового рішення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.. Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відтак, беручи до уваги, що позивач в даній справі виступає не як суб`єкт владних повноважень а як сторона виконавчого провадження, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 3028,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 287, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.02.2025 у виконавчому провадженні №71859938 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст.287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чаплик І.Д.