Справа № 400/14129/23
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/14129/23

Суддя першої інстанції: Бульба Н.О.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 04.04.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської митниці на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авект» до Миколаївської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Авект» звернулося до суду з позовом до Миколаївської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці про коригування митної вартості товарів №UA504180/2023/000008/2 від 19.09.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA504180/2023/000033 від 19.09.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки Миколаївська митниця необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку стосовно неподання документів, визначених ст.53 Митного кодексу України. Позивач вказує, що до митного оформлення було надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та дозволяли митному органу застосувати основний метод визначення митної вартості імпортованих товарів у відповідності до п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Також, позивач наголошує, що митний орган безпідставно здійснив визначення митної вартості імпортованого товару із застосуванням резервного методу та з порушенням черговості послідовного використання методів, визначених ст.ст.59-63 МК України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 року позов задоволений з підстав того, що декларантом були надані усі необхідні документи, які надавали змогу митному органу визначити митну вартість товару за основним методом, підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять будь-яких розбіжностей, а у митного органу не було ніяких підстав заперечувати можливість визначення митної вартості за ціною договору з мотивів не надання всіх документів.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про правомірність дій Миколаївської митниці щодо прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки надані декларантом документи не спростовують розбіжностей, у зв`язку з якими у митного органу виникли сумніви у правильності проведення декларантом розрахунку митної вартості. За вказаних обставин, як вказує апелянт, не вбачалося можливим визначити митну вартість товару із застосуванням основного методу за ціною договору.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.03.2023 року між Компанією «JBS S.A.» (Бразилія, Продавець) та ТОВ «АВЕКТ» (Покупець) укладено Контракт №U2403/23, за умовами якого продавець зобов`язується поставити у власність покупця натуральну ковбасну оболонку та інші групи товарів тваринного походження (далі товар), передбачений даним контрактом, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити його вартість відповідно до даного контракту.

Відповідно до п.2.1 Контракту №U2403/23 загальна сума контракту не лімітована та складається з суми поставок, які вказані в інвойсах, на кожну окрему поставку товару. Ціна встановлюється в доларах США та вказується у інвойсах відповідно до діючого контракту.

Пунктом 2.2 Контракту №U2403/23 визначено, що у вартість товару включено: вартість тари, в яку запакований товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідним товаром, якщо товар пакувався; вартість пакування або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, якщо товар пакувався; витрати на навантаження і обробку товарів у контейнер.

Оплата за товар здійснюється на умовах: 30% передоплати перед відвантаженням товару; 70% в продовж 40 банківських днів після відвантаження товару, але в будь-якому випадку до отримання товару покупцем. Також допускається розрахунок на умовах 100% передоплати. Оплата здійснюється відповідно до умов, вказаних у проформі-інвойсу, інвойсу та даному контракту (п.3 Контракту від 24.03.2023 року).

Згідно п.4.1 Контракту від 24.03.2023 року продавець відвантажує товар на умовах, відповідно до «Міжнародних торгівельних правил «Інкотермс-2010», які вказані у інвойсах на кожну окрему поставку товару.

31.05.2023 року постачальником висталено інвойс №50944245-1 на поставку товару на загальну суму 79092 дол США. Умови поставки CIF-Констанца.

З метою митного оформлення імпортованого товару, 19.09.2023 року позивачем до Миколаївської митниці подано митну декларацію №23UA10U6 на товар, а саме: «натуральні солоні яловичині кишки, у пластикових бочках: черева яловичі - АхВ 36/38 пучки 48м. 8 бочок, АхВ 38/40 пучки 48м. 12 бочок, АхВ 40/43 пучки 48 м. 18 бочок, АхВ 43/46 пучки 48 м. 6 бочок, Domestic 38/40 пучки 30 м. 8 бочок, 40/43 пучки 30 м. 12 бочок; синюги яловичі АхВ 95/115 пучки 10 шт. 8 бочок, АхВ 115/130 пучки 10 шт. 8 бочок. Спаковані у поліпротиленові мішки в пластикові бочки. Торгівельна марка - JBS S.A. Країна виробництва ВR.».

На підтвердження заявленої митної вартості товару, було подано наступні документи:

- сертифікат якості (Certificate of quality) №50944245-1 від 18.07.2023 року;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) №50944245-1 від 18.07.2023 року;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №50944245-1 від 18.07.2023 року;

- коносамент (Bill of lading) №HLCUSS 18.07.2023 року;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) №7042 від 14.09.2023 року;

- міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) №NR I0-00275614/862/23 від 30.06.2023 року;

- сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №JBS-438300 від 18.07.2023 року;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №16 від 23.08.2023 року;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №9 від 12.06.2023 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №TG007042 від 14.09.2023 року;

- зовнішньоекономічний договір (Контракт) №U2403/2 від 24.03.2023 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (додаткова угода) №1 від 31.05.2023 року;

- договір про надання послуг митного брокера №2 від 16.08.2023 року;

- договір (контракт) про перевезення №24062022 від 01.07.2022 року, №17/11-17 від 17.11.2017 року;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №10463230 від 19.09.2023 року;

- копія митної декларації країни відправлення №23BR від 26.07.2023 року.

Митну вартість поставлених товарів, позивач визначив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються.

Однак, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачем по зазначеній митній декларації, Миколаївська митниця встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) проформа-інвойс від 31.05.2023 №50944245-1, комерційний інвойс від 18.07.2023 № 50-44245-1 та Контракт №U2403/23 не містять печатки підписанта, який є стороною зовнішньо-економічного договору;

2) у довідці про транспортно-експедиційні витрати від 14.09.2023 №TG007042 відсутня інформація щодо експедиторської винагороди за маршрутом: місце завантаження (Румунія) - державний кордон України;

3) в платіжних дорученнях від 23.08.2023 №16 та від 12.06.2023 №9 відсутня відмітка про виконання з відповідною датою, підписом виконавця та штампом банка;

4) у контракті №U2403/23 відсутня інформація про вартість страхування товару, яка повинна бути визначена, виходячи з умов постачання згідно з Міжнародних торговельних правил «Інкотермс-2010»;

5) ціна за одиницю товару є «пучок», що не характерно для зовнішньоекономічних операцій.

На підставі зазначеного, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, Миколаївською митницею було зобов`язано декларанта протягом 10 днів (за наявності) надати додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (витрати на пакування, вартість тари, витрати на навантаження); виписку з бухгалтерської документації стосовно операцій, пов`язаних з задекларованим товаром (оборотно-сальдова відомість по 632 рахунку «Розрахунок з іншими кредиторами», оборотно-сальдова відомість по 312 рахунку «Поточні рахунки в іноземній валюті»); 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимог митного органу, 19.09.2023 року позивач надав лист №19/09 від 19.09.2023 року з поясненнями та, зокрема, зазначив, що всі документи були надані до митного оформлення, надати додаткові документи не має можливості.

19.09.2023 року рішенням №UA504180/2023/000008/2 Миколаївська митниця здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару за резервним методом, яким митну вартість товару №1 скориговано до рівня 4,82 дол. США за кг.

Також, Миколаївська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA504180/2023/000033.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Так, за визначенням, наведеним в п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (надалі МК України), митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені в ст.57 МК України.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Стаття 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина 2 вищезазначеної статті містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 19.09.2023 року №UA504180/2023/000008/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.09.2023 року №UA504180/2023/000033.

В даному випадку, із оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано за основним методом з тих підстав, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з наведеним, Миколаївською митницею визначено митну вартість товару за резервним методом.

При цьому, за наслідком проведення митних процедур, митним органом для підтвердження заявленої митної вартості запропоновано позивачу надати: виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (витрати на пакування, вартість тари, витрати на навантаження); виписку з бухгалтерської документації стосовно операцій, пов`язаних з задекларованим товаром (оборотно-сальдова відомість по 632 рахунку «Розрахунок з іншими кредиторами», оборотно-сальдова відомість по 312 рахунку «Поточні рахунки в іноземній валюті»); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Перевіривши матеріали справи та надаючи оцінку обставинам, які викликали у відповідача сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару, судова колегія зазначає наступне.

В рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначив, що у довідці про транспортно-експедиційні витрати №TG007042 від 14.09.2023 року відсутня інформація щодо експедиторської винагороди за маршрутом: місце завантаження (Румунія) - державний кордон України, з приводу чого колегія суддів зазначає наступне.

Так, вимога відповідача включити до митної вартості експедиторську винагороду суперечить абз.1 ч.11 ст.58 МК України, відповідно до якого при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

При цьому, у довідці про транспортні витрати №TG007042 від 14.09.2023 року зазначено, зокрема, що витрати з автоперевезення за маршрутом Констанца, Румунія до міжнародного автомобільного пункту пропуску Орлівка, Україна, яке здійснило ТОВ «ТГЛ Україна» на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг №24062022 від 01.07.2022 року, становлять 19015,67 грн; послуги з обробки контейнера в порту за межами України 49367,61 грн.

Таким чином, митним органом не доведено, що позивач поніс інші витрати на доставку товару, ніж ті, що заявлені до митного оформлення.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що проформа-інвойс №50944245-1 від 31.05.2023 року, комерційний інвойс №50-44245-1 від 18.07.2023 року та Контракт №U2403/23 від 24.03.2023 року не містять печатки підписанта, який є стороною зовнішньо-економічного договору, оскільки при дослідженні вказаних документів, колегією суддів встановлено, що вони містять печатку сторони зовнішньо-економічного договору Компанії JBS S.A., яка має вигляд скороченої абревіатури назви підприємства, а саме: JBS/SA.

Разом з тим, вимога відповідача про обов`язковість наявності печатки на вищевказаних документах є протиправною, оскільки відповідно до першого речення частини другої статті 58-1 Господарського кодексу України відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Стосовно тверджень Миколаївської митниці про відсутність в платіжних дорученнях №16 від 23.08.2023 року та №9 від 12.06.2023 року відмітки про виконання з відповідною датою, підписом виконавця та штампом банка, колегія суддів вказує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару.

Так, у постанові від 17.04.2018 року по справі №815/329/17 Верховний Суд зробив висновок, що навіть відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Таким чином, оформлення платіжних доручень №16 від 23.08.2023 року та №9 від 12.06.2023 року жодним чином не впливає на митну вартість імпортованого товару.

Разом з тим, колегія суддів спростовує твердження відповідача щодо відсутності інформації про страхування відповідно до «Міжнародних торговельних правил «Інкотермс-2010», з огляду на наступне.

Пунктом 4.1 Контракту від 24.03.2023 року визначено, що продавець відвантажує товар на умовах відповідно до «Міжнародних торгівельних правил «Інкотермс-2010», які вказані у інвойсах на кожну окрему поставку товару.

При цьому, у проформі інвойс №50944245-1 від 31.05.2023 року та комерційному інвойсі №50-44245-1 від 18.07.2023 року визначено, що поставка товару здійснюється на умовах поставки: CIF Констанца.

Зокрема, поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, в тому числі страхування, тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Додаткові витрати на транспортування товару та його страхування позивач не поніс, а тому, посилання відповідача на відсутність цих документів є безпідставними.

Стосовно зазначення митного органу щодо одиниці вимірювання колегія суддів зазначає, що основною одиницею виміру та обліку (далі - ОВО) кількості товарів в УКТЗЕД є одиниця маси кілограм (кг). У разі потреби для цілей тарифного регулювання, нетарифного регулювання (ліцензування, квотування тощо), збору та оброблення статистичних даних застосовуються додаткові ОВО.

Відповідно до Класифікатора системи позначень одиниць вимірювання та обліку ДК 011-96, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 09.01.1997 №8, за кодом 2115 встановлена одиниця вимірювання та обліку тисяча пучків.

Таким чином, зазначення позивачем у митній декларації одиниці товару в «пучках» є правомірним.

При цьому, в графі 31 митної декларації №23UA10U6 кількість товару також вказано в метрах та бочках.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постачання товару, ціну якого при придбанні було встановлено, наприклад, за вагову одиницю (кілограм, тонну тощо), може здійснюватися за ціною за кількісну одиницю (штуку тощо) такого товару, тому одиниця виміру можуть відрізнятися.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими.

Судова колегія зазначає, що позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту, було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 815/762/18.

Відповідно до ст.ст.189, 190 Господарського кодексу України, ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Частина 2 ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Аналіз графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів, що оскаржується свідчить про те, що відповідач не зазначив жодних конкретних підстав щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, попередні методи не застосовуються митницею з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Проте, вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації щодо обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Таким чином, позивачем надано достатню кількість документації, яка не містить розбіжностей, дані якої піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, а тому оскаржуване рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні справи суд правильно встановив обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Миколаївську митницю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв