Справа № 640/17976/22
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

14 березня 2025 року 640/17976/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, Головного управління ДПС у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просив суд стягнути з відповідачки податковий борг у сумі 322 693,48 грн.

Провадження у справі судом не відкривалось. Натомість судом 20.10.2022 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації було скеровано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце провадження відповідачки, відповідь на який в матеріалах справи відсутня.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва 22.12.2022 скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, 21.04.2023 справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року, адміністративну справу № 640/17976/22 суддею Шевченко А.В. прийнято до свого провадження, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (зданий до відділу поштового зв`язку 11.09.2023), а також зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому вона просить суд:

- визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Черкаській області з винесення податкової вимоги від 31.01.2020 № 1206-52;

- скасувати податкові повідомлення-рішення № 0-2656 від 27.08.2018, № 0-2656 від 03.04.2019, № 0-2656 від 03.02.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, справа №640/17976/22 передана на розгляд судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року, прийнято до провадження адміністративну справу, прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до спільного розгляду з первісним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Призначено розгляд адміністративної справи №640/17976/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 3 вересня 2024 року о 12:00 годині.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2024 року залучено до участі у справі №640/17976/22 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень другим відповідачем - Головне управління ДПС у м.Києві, відкладено підготовче засідання по справі № 640/17976/22 до 24 вересня 2024 року о 16:00 годині.

У підготовчому засіданні 24 вересня 2024 року оголошено перерву до 22 жовтня 2024 року об 11:30 годині.

У підготовчому засіданні 22 жовтня 2024 року оголошено перерву до 19 листопада 2024 року о 12:00 годині.

У підготовчому засіданні 19 листопада 2024 року відкладено розгляд справи до 14 січня 2025 року о 13:00 годині.

У підготовчому засіданні 14 січня 2025 року відкладено розгляд справи до 4 лютого 2025 року о 12:00 годині.

У підготовчому засіданні 4 лютого 2025 року оголошено перерву до 11 березня 2025 року о 09:30 годині.

У підготовчому засіданні 11 березня 2025 року оголошено перерву до 14 березня 2025 року о 13:00 годині.

У судове засідання, призначене на 14 березня 2025 року з`явилися позивач та представники відповідачів.

Позивачем за зустрічним позовом у судовому засіданні 14 березня 2025 року надано клопотання про відвід судді Кочанової П.В. з підстав її неупередженості. При цьому, у судовому засіданні Позивач зазначила, що вказане клопотання про відвід судді також було направлено до суду засобами поштової кореспонденції 13.03.2025 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що під час судового засідання 11.03.2025 року при розгляді її клопотання про повернення позовної заяви позивачу, суддя оголосила перерву у судовому засіданні для надання позивачу (за первісним позовом) можливості викласти свої заперечення, незважаючи на те, що в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без його участі. Зазначає, що процесуальний закон не містить приписів щодо необхідності повідомлення позивача про подані клопотання та надання позивачу можливості подання додаткових матеріалів та пояснень. Вважає, що суддя Кочанова П.В. взяла на себе обов`язки представника ГУ ДПС у Черкаській області, що є недопустимим при об`єктивному, неупередженому розгляді справи.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши дану заяву про відвід судді, суд зазначає наступне.

Статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що заява про відвід подана позивачем за зустрічним позовом під час судового засідання, тобто пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, у суду відсутні підстави для передачі такої заяви іншому судді, у зв`язку з чим питання про відвід судді підлягає вирішенню судом, що розглядає справу.

Перевіривши доводи та аргументи заяви про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Крім того, частиною третьою статті 39 КАС України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

З системного аналізу підстав, які наведені у статтях 36 - 39 КАС України слідує, що особа, яка заявляє відвід, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у рішенні Європейського суду з прав людини "Ветштайн проти Швейцарії" викладено правовий висновок відповідно до якого суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі "Білуха проти України" зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладені в обґрунтування поданої заяви про відвід судді, суд дійшов висновку, що доводи заявника ґрунтуються на його незгоді з прийнятими процесуальними діями в межах розгляду матеріалів справи та з`ясування судом всіх фактичних обставин справи.

Суд зазначає, що згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Крім того, відповідно до правових позицій, висловлених Верховним Судом в ухвалах від 31.10.2023 у справі № 990/278/23, від 23.11.2023 у справі № 380/17241/22 не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені в обґрунтування заяви про відвід судді обставини є суб`єктивними, не підтвердженими належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо упередженості та об`єктивності судді, у зв`язку з чим заява про відвід судді Кочанової П.В. не підлягає задоволенню, як невмотивована.

Керуючись статтями 36, 37, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви клопотання ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, Головного управління ДПС у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 14 березня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Кочанова П.В.