Справа № 400/8567/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р. № 400/8567/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій протиправними, зобов`язання скасувати наказ №97 від 17.04.2024, зобо`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо прийняття рішення про зарахування ОСОБА_1 до військового оперативного резерву;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати наказ від 17.04.2024 року № 97 в частині зарахування ОСОБА_1 до оперативного резерву;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти ОСОБА_1 на військовий облік у відповідності до вимог чинного законодавства України, на підставі даних моїх обліково-військових документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 09.10.2021 року по 09.04.2024 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах України. У відповідності до Указу Президента України від 07.03.2024 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби», на підставі наказу начальника Центра забезпечення Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 09.04.2024 року № 100 позивач був звільнений з військової служби у запас, з 09.04.2024 року виключений зі списків особового складу Центру, знятий зі всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказав, що з 01.09.2021 року є працівником філії «ВП «Південноукраїнська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» (працевлаштований ще до призову на строкову військову службу) та в подальшому має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до чинного законодавства, як працівник підприємства критичної інфраструктури паливно-енергетичного комплексу України. Тому, Філія «ВП «Південноукраїнська AEC» AT «НАЕК «Енергоатом» листом від 03.05.2024 року № 23-0030.09/9501 направила в адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 документи про зарахування працівників АЕС (військовозобов`язаних) на спеціальний військовий облік, в списку яких, за порядковим номером 2 був вказаний позивач, на яких оформлялася відстрочка від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час відповідно до переліків посад і професій згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року № 493. У відповідь, від відповідача був отриманий лист від 27.05.2024 року №3094 з інформацією про те, що військовослужбовці строкової служби, які звільняються протягом квітня-травня 2024 року з військової служби в запас зі Збройних Сил України, приймаються на військовий облік та зараховуються до військового оперативного резерву (на службу у військовому оперативному резерві Збройних Сил України) в обов`язковому порядку, тому наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.04.2024 року № 97 позивача було зараховано до оперативного резерву першої черги, у зв`язку з чим позивач не підлягає бронюванню. Вважаючи дії відповідача щодо зарахування ОСОБА_1 до оперативного резерву протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 16.09.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/8567/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа копію ухвали про відкриття провадження у справі №400/8567/24 від 16.09.2024 року було надіслано відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_1 в її електронний кабінет та доставлено 17.09.2024 року о 19:34 год.

Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №640/22958/21 дійшов висновку, що довідка про доставку електронного листа є допустимим доказом, що підтверджує вручення стороні судового рішення, надісланого в електронній формі.

Відповідно до положень ч. 4. ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 08.10.2021 року по 09.04.2024 року.

Наказом начальника Центру забезпечення Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 09 квітня 2024 року №100 солдата ОСОБА_1 , водія 2 автомобільного відділення 2 автомобільного взводу 2 автомобільної колони, звільнено з військової служби у запас відповідно до Указу Президента України від 07.03.2024 року №149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби» та наказу Міністра оборони України від 21.03.2024 року №187/нм.

Позивач з 02.09.2021 року працює в філії "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", яке є підприємством критичної інфраструктури, на посаді електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанцій третього розряду цеху теплової автоматики та вимірювань.

Філія "ВП "Південноукраїнська AEC" AT "НАЕК «Енергоатом" листом від 03.05.2024 року № 23-0030.09/9501 направила в адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 документи про зарахування працівників АЕС (військовозобов`язаних) на спеціальний військовий облік, в списку яких, за порядковим номером 2 був вказаний позивач, на яких оформлялася відстрочка від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час відповідно до переліків посад і професій згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року № 493.

Листом від 27.05.2024 року за вих. №3094 повідомлено про те, що громадянин ОСОБА_1 , працівник Ф ВП ПАЕС звільнений зі строкової служби 10.04.2024 року зарахований до оперативного резерву першої черги наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.04.2024 року №97 та не підлягає бронюванню.

Не погодившись з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.04.2024 року №97, позивач оскаржив вказане рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною другою ст. 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву.

За ч.1 ст. 26-2 Закону №2232-ХІІ в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Статтею 35 Закону №2232-ХІІ визначено, що на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Особливості ведення військового обліку резервістів в органах військового управління, військових частинах, у відповідних міських (районних) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки встановлюються Генеральним штабом Збройних Сил України.

Згідно з ч. 1, 8 ст. 39-1 Закону №2232-ХІІ для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України за поданням Головнокомандувача Збройних Сил України може бути прийнято рішення про призов громадян України, зарахованих до військового оперативного резерву, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим - дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Частиною першою ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону №3543-XII підприємства, установи і організації зобов`язані:

- вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

- сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин.

Згідно ст. 24 Закону №3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону №3543-XII порядок та організація бронювання, переліки посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Під час дії воєнного стану бронювання військовозобов`язаних може також здійснюватися за списком військовозобов`язаних, поданим у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку відповідним органом державної влади, іншим державним органом, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією, зазначеними в частині першій цієї статті.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі Порядок №1487).

Пунктом 16 Порядку №1487 визначено, що військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

За п. 17 Порядку №1487 військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний та спеціальний.

На загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані та резервісти, які не заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Військовозобов`язані, які згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, перебувають на спеціальному військовому обліку.

Указом Президента України від 29.10.2012 року №618/2012 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення).

За п. 3 Положення громадяни проходять службу у військовому резерві в добровільному порядку, а в особливий період особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, - в обов`язковому порядку.

Пунктом 120-1 Положення (в редакції, чинній станом на дату звільнення позивача з військової служби) передбачалося, що під час особливого періоду військовослужбовці, які були звільнені із строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву першої черги.

Відповідно до п. 120-2 Положення призов резервістів військового оперативного резерву на військову службу здійснюється у випадках та порядку, визначених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

З урахуванням викладеного, відповідачем правомірно зараховано ОСОБА_1 до оперативного резерву.

Суд зауважує, що позивач, перебуваючи в статусі резервіста (при звільненні був зарахований до оперативного резерву) вважає, що має право бути заброньованим, а відповідач визначає підставою для не зарахування позивача на спеціальний облік у зв`язку з перебуванням позивача у статусі резервіста.

При цьому, суд констатує відсутність імперативної заборони для бронювання осіб, які перебувають в оперативному резерві, про що вже зазначено судом вище з посиланням на ст.23 Закону №3543-ХІІ та ч.2 ст. 39 Закону №2232-XII.

Суд зазначає, що особливості обліку самі по собі не є джерелом (підставою) права на відстрочку за бронюванням.

Разом з тим, право позивача на відстрочку від мобілізації (бронювання) не є предметом спору у цій справі, а тому судом не оцінюється.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено права позивача в частині зарахування до оперативного резерву.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо прийняття рішення про зарахування ОСОБА_1 до військового оперативного резерву; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати наказ від 17.04.2024 року № 97 в частині зарахування ОСОБА_1 до оперативного резерву; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти ОСОБА_1 на військовий облік у відповідності до вимог чинного законодавства України, на підставі даних моїх обліково-військових документів - відмовити.

2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко