Справа № 400/5768/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р. № 400/5768/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаДержавної установи "Центр пробації", вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення 28001,24 грн,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної установи "Центр пробації" (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії Державної установи "Центр пробації" щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року, за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року не у повному розмірі, а пропорційно за фактичний час несення служби розрахований у годинах;

- зобов`язання Державної установи "Центр пробації" провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022 року, за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року з дотриманням вимог Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Мінюсту від 28.03.2015 року № 925/5, зокрема п. 8 щодо виплати грошового забезпечення за неповний місяць пропорційно відпрацьованому часу, в розрахунку за календарний день;

- визнання протиправними дії Державної установи "Центр пробації" щодо утримання податку на доходи з фізичних осіб в сумі 28001,24 грн. та не проведення грошової компенсації під час проведення виплати ОСОБА_1 по рішенню суду 400/4893/22 відповідно до вимог пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України;

- стягнення з Державної установи "Центр пробації" на користь ОСОБА_1 податок на доходи з фізичних осіб в сумі 28001,24 грн. відповідно до вимог пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року у справі №400/4893/22 відповідачем нараховано позивачу додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період з 24.02.2022 по 07.07.2022, в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, та за період з 08.07.2022 по 17.10.2022 в розмірі 30000,00 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. Вказав, що вказана додаткова винагорода за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року нарахована не у повному розмірі, а пропорційно за фактичний час несення служби розрахований у годинах. Зазначив, що додаткова винагорода, встановлена Постановою № 168, відноситься до щомісячних видів грошового забезпечення, тому вона також підлягає виплаті пропорційно відпрацьованому відповідною особою часу в порядку, встановленому п. 8 Порядку № 925/5, а саме: розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць (30000,00 грн.), на кількість календарних днів цього місяця. Також вказав, що додаткова винагорода передбачена Постановою №168 виплачувалась за час проходження служби і на час виплати за рішенням суду позивач продовжує проходити службу в ДКВС, а тому Державна установа «Центр пробації» протиправно не здійснила грошову компенсацію та виплату податку ПДФО у сумі 28001,24 грн, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 20.06.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/5768/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

08.07.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Державної установи "Центр пробації" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ним виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року у повному обсязі, нараховано та виплачено додаткову винагороду, відповідно до зазначеного рішення суду, платіжними інструкціями від 21.05.2024 року № 4432 на суму 125 227,77 грн, від 21.05.2024 року № 4434 на суму 2 333,44 грн - військовий збір (1,5 %), від 21.05.2024 року № 4433 на суму 28 001,25 грн - податок з доходів (18 %). Вказав, що додаткова винагорода носить тимчасовий характер, а її виплата зумовлена виконанням службових обов`язків в обставинах військової агресії російської федерації проти України. Додаткова винагорода є компенсаційною виплатою, та не є видом грошового забезпечення, яке виплачується особам начальницького складу уповноважених органів з питань пробації за період проходження служби в Центрі пробації під час дії воєнного стану. Зазначив, що розпорядок дня в Центрі пробації визначено Правилами внутрішнього трудового розпорядку, дія яких поширюється на всіх працівників Центру пробації, у тому числі на осіб начальницького складу. Колективним договором встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями (субота та неділя). Тривалість робочого часу працівників становить 40 годин на тиждень. Можливість несення служби за затвердженим графіком змінності, а також робота у нічний час, вихідні та святкові дні Колективним договором не передбачена. Відповідачем здійснено розрахунок додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року з розрахунку робочих годин, оскільки відповідно до Колективного договору позивач проходив службу з 8 годинним робочим днем та вихідними днями субота та неділя. Тому підстав для виплати додаткової винагороди за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року з розрахунку календарних днів на місяць, у Центру пробації немає законних підстав. Окрім того, додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168 виплачена позивачу після звільнення зі служби на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/4893/22, тому відшкодування компенсації податку на доходи фізичних осіб - відсутні.

08.07.2024 року до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідно до п. 8 Порядку № 925/5 при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця. Відповідач зазначає, що Колективним договором встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Тривалість робочого часу працівників становить 40 годин на тиждень. Разом з тим, вказане розповсюджується на працівників, а не на осіб начальницького складу. Отже, нарахування складових грошового забезпечення та відповідно

додаткова винагорода по Постанові 168 повинна здійснюватись відповідно до вимог Порядку 925/5. Вказав, що додаткова винагорода по Постанові 168 була нарахована позивачу на виконанням обов`язків під час проходження служби. У свою чергу, позивач з Державної кримінально-виконавчої служби України не звільнений, як стверджує відповідач, а переведений для подальшого проходження служби з Державної установи «Центр пробації» до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

17.10.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Державної установи "Центр пробації" надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких вказав, що розпорядок дня в Центрі пробації визначено Правилами внутрішнього трудового розпорядку, дія яких поширюється на всіх працівників Центру пробації, у тому числі на осіб начальницького складу (додаток 4 до Колективного договору, укладеного між Адміністрацією та Профспілковою організацією персоналу Державної установи «Центр пробації» на 2020-2023 роки (редакція станом на дату виникнення спірних правовідносин). Колективним договором встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями (субота та неділя). Тривалість робочого часу працівників становить 40 годин на тиждень. Можливість несення служби за затвердженим графіком змінності, а також робота у нічний час, вихідні та святкові дні Колективним договором не передбачена. Тобто, позивач проходив службу в Центрі пробації відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку та Колективного договору, виконував завдання, передбачені Положенням про сектор та посадовою інструкцією. Отже, ураховуючи законодавство, Відповідачем здійснено розрахунок додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 08.07.2022 по 17.10.2022 з розрахунку робочих годин, оскільки відповідно до Колективного договору Позивач проходив службу з 8 годинним робочим днем та вихідними днями субота та неділя. Тому підстави для виплати додаткової винагороди за період з 08.07.2022 по 17.10.2022 з розрахунку календарних днів на місяць, у Центру пробації відсутні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу у Державній установі «Центр пробації» в Миколаївській області, у період з 24.02.2022 року по 17.10.2022 року займав посаду начальника Очаківського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року у справі №400/4893/22 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до постанови КМУ № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" на період дії воєнного стану додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн за період з 24.02.2022 по 17.10.2022 та зобов`язано Державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24.02.2022 по 07.07.2022, в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, а за період з 08.07.2022 по 17.10.2022 в розмірі 30000,00 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року Державною установою «Центр пробації» нараховано та виплачено ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 189786,20 грн, з яких утримано 2 333,44 грн військового збору (1,5 %) та 28 001,25 грн податку з доходів (18 %).

Не погодившись із нарахуванням додаткової винагороди за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року, розрахованої пропорційно за фактичний час несення служби у годинах, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2015 року №2713-IV (далі Закон №2713-IV) державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону № 2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною першою статті 24 Закону № 2713-IV передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Державну установу «Центр пробації» створено відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 року №655-р «Про утворення державної установи «Центр пробації», підпункту 13.1 пункту 12 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228.

Положення про ДУ «Центр пробації» затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2017 року №4322/5 «Про утворення Державної установи «Центр пробації»

Пунктом 6 розділу I Типового положення про уповноважений орган з питань пробації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2017 року №2649/5 передбачено, що орган пробації утворюється Міністром юстиції України в адміністративно-територіальних одиницях України для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року № 925/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 року за №377/31829 (далі - Порядок № 925/5).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом першим пункту 4 розділу І Порядку № 925/5 визначено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які: займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

Пунктом 1 цієї постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно.

У подальшому до зазначеної Постанови №168 неодноразово вносились зміни, зокрема:

постановою КМУ №217 від 07.03.2022 року в абзаці 1 пункту 1 Постанови №168 виключено слова - «(крім військовослужбовців строкової служби)»;

постановою КМУ №350 від 22.03.2022 року (яка набрала чинності 24.03.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року) доповнено абзац 1 пункту 1 Постанови №168 після слів та поліцейським словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»;

постановою КМУ №400 від 01.04.2022 року внесено зміни до пункту 1 Постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень;

постановою КМУ №754 від 01.07.2022 року (яка набрала чинності 08.07.2022 року та застосовується з 01.06.2022 року) внесено такі зміни до пункту 1 Постанови №168, а саме: в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні); після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)»; пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 року установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 червня 2022 року;

постановою КМУ №793 від 07.07.2022 року, яка набрала чинності 19.07.2022 року, внесено чергові зміни до пункту 1 Постанови № 168, а саме: в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; та доповнено пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.». Доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів». Відповідно до пункту 2 Постанови №793, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року;

постановою КМУ №» 1146 від 08.10.2022 року, яка набрала чинності 18.10.2022 року, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, а саме: в абзаці першому: слова «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключено. Доповнено абзац реченням такого змісту: «Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.». Пунктом 2 постанови КМУ №1146 від 08.10.2022 року установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.09.2022 року.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022, Миколаївська область включена до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022, Миколаївська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) в період з 24.02.2022 по 17.10.2022.

Тобто, винагорода передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 для осіб визначених у цьому пункті виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць з дня набрання чинності постановою КМУ № 793 від 07.07.2022.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 925/5, при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця.

Суд зазначає, що зміст внесених постановою від 07.07.2022 року №793 змін до постанови №168 не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення співробітників відповідача до виконаної норми праці закріплено й у відповідних положеннях, згідно з яким при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Поряд з цим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 дійшла висновку, що зміст внесених постановою КМУ № 793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30 000 гривень щомісячно не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

При цьому, суд вважає, що доводи відповідача про те, що передбачена постановою КМУ № 168 додаткова винагорода не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення жодним чином не спростовують факт наявності у позивача права на отримання встановленої Кабінетом Міністрів України додаткової винагороди.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду з розрахунку робочих годин.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Державної установи "Центр пробації" щодо утримання податку на доходи з фізичних осіб в сумі 28001,24 грн. та не проведення грошової компенсації під час проведення виплати ОСОБА_1 по рішенню суду 400/4893/22 відповідно до вимог пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та стягнення з Державної установи "Центр пробації" на користь ОСОБА_1 податок на доходи з фізичних осіб в сумі 28001,24 грн. відповідно до вимог пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом раніше, 23.05.2024 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у справі №400/4893/22 відповідач виплатив заборгованість із додаткової винагороди у сумі 189786,20 грн., утримавши податок з доходів фізичних осіб в сумі 28001,24 грн. та військовий збір в сумі 2333,44 грн.

15 січня 2004 року постановою Кабінету Міністрів України № 44 затвердженоПорядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44).

31 травня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 375 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», згідно із якими грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з пунктами 3-5 Порядку № 44, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

У п.4 Порядку № 44 зазначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до п.168.5 ст.168 ПК України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

У контексті викладених норм слідує висновок, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, при нарахуванні грошового забезпечення, утримана сума податку з доходів фізичних осіб підлягає поверненню шляхом виплати відповідної компенсації в розмірі суми утриманого податку.

З огляду на вищенаведене, на користь позивача підлягає стягнення з відповідача компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

Стосовно клопотання позивача про встановленого судового контролю, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень. При цьому це є правом, а не обов`язком суду, який при вирішенні даного питання враховує, в тому числі наявність належних та допустимих доказів, які б свідчили про можливість ухилення відповідача від виконання прийнятого судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про імовірність ухилення відповідача від виконання цього судового рішення, позивачем таких доказів не надано, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної установи "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, ідентифікаційний код 41847154) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення 28001,24 грн - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної установи "Центр пробації" щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року, за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року не у повному розмірі, а пропорційно за фактичний час несення служби розрахований у годинах.

3. Зобов`язати Державну установу "Центр пробації" провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022 року, за період з 08.07.2022 року по 17.10.2022 року з дотриманням вимог Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Мінюсту від 28.03.2015 року № 925/5, зокрема п. 8 щодо виплати грошового забезпечення за неповний місяць пропорційно відпрацьованому часу, в розрахунку за календарний день.

4. Визнати протиправними дії Державної установи "Центр пробації" щодо утримання податку на доходи з фізичних осіб в сумі 28001,24 грн. та не проведення грошової компенсації під час проведення виплати ОСОБА_1 по рішенню суду 400/4893/22 відповідно до вимог пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України.

5. Стягнути з Державної установи "Центр пробації" на користь ОСОБА_1 податок на доходи з фізичних осіб в сумі 28001,24 грн. відповідно до вимог пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко