Справа № 460/11459/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/11459/24 пров. № А/857/2253/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2024р. про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років із врахуванням індексації, без обмеження пенсії максимальним розміром (суддя суду І інстанції: Дудар О.М., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 11.12.2024р., м.Рівне; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: 11.12.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду від 11.12.2024р. на підставі п.9 ч.2 ст.236 КАС України зупинено провадження у справі № 460/11459/24 до набрання чинності рішенням Верховного Суду в зразковій справі № 400/6254/24 (номер провадження № Пз/990/11/24) (а.с.119-120).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить ухвалу суду про зупинення провадження скасувати, зобов`язати суд продовжити розгляд справи та прийняти рішення в справі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про зупинення провадження в справі (а.с.124-133).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд помилково відніс розглядувану справу до типових справ щодо зразкової справи № 400/6254/24. Заявлений позов не стосується припинення виплати індексації пенсії через проведений перерахунок останньої по причині зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що мало наслідком зміну грошового забезпечення військовослужбовців.

Водночас, розглядуваний спір торкається зняття обмеження максимального розміру пенсії та виплати вже перерахованої пенсії, перерахунок якої відбувся 01.12.2019р. на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ /МВС/ України № 22/6-3788 від 22.07.2021р., при цьому в зазначену суму пенсії входить обмежена відповідачем індексація відповідно до постанов КМ України №№№ 118, 168, 185.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311, ч.2 ст.312 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 23.09.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Луганській обл., викладене в листі № 5758-5439/Г-02/8-1200/24 від 13.08.2024р. щодо відмови у виплаті пенсії за вислугу років з 01.03.2022р., з розрахунку 90 % від розміру грошового забезпечення, з врахуванням індексації нарахованої відповідно до постанови КМ України № 118 від 16.02.2022р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження пенсії максимальним розміром;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Луганській обл. провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розрахунку 90 % від розміру грошового забезпечення з 01.03.2022р., з врахуванням індексації в сумі нарахованої відповідно до постанови КМ України № 118 від 16.02.2022р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

визнати протиправними дії відповідача ГУ ПФ України в Луганській обл., викладені в листі № 5758-5439/Г-02/8-1200/24 від 13.08.2024р. щодо відмови у виплаті пенсії за вислугу років з 01.03.2023р., з розрахунку 90 % від розміру грошового забезпечення, з врахуванням індексації, нарахованої відповідно до постанови КМ України № 168 від 24.02.2023р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Луганській обл. провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.03.2023р., з врахуванням індексації проведеної відповідно до постанови КМ України № 168 від 24.02.2023р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

визнати протиправними дії відповідача ГУ ПФ України в Луганській обл., викладені в листі № 5758-5439/Г-02/8-1200/24 від 13.08.2024р. щодо відмови у виплаті пенсії за вислугу років з 01.03.2024р., з розрахунку 90 % від розміру грошового забезпечення, з врахуванням індексації нарахованої у відповідності до постанови КМ України № 185 від 23.02.2023р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження пенсії максимальним розміром;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Луганській обл. провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.03.2024р., з урахуванням індексації в розмірі проведеної відповідно до постанови КМ України № 185 від 23.02.2023р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат (а.с.1-10, 51).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.10.2024р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 460/11459/24, а також ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання за наявними матеріалами справи (а.с.53-54).

Питання про зупинення провадження в справі піднято з ініціативи суду першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження в адміністративній справі на підставі приписів п.9 ч.2 ст.236 КАС України, оскільки розглядувана справа є типовою справою стосовно зразкової справи № 400/6254/24.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з таких причин.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі передбачений ст.236 КАС України, при цьому вказаною статтею визначені обов`язкові та факультативні підстави для зупинення провадження у справі, які дійсно перешкоджають розгляду справи та мають об`єктивний характер.

Відповідно п.9 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі до розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Також згідно з ч.1 ст.291 КАС України суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі.

Із змісту наведеної норми слідує, що своїм правом зупинити провадження у справі за розглядуваних обставин суд може скористатися лише за наявності обставин, що створюють об`єктивні перешкоди в розгляді справи, створюють неможливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Отже, з огляду на вищенаведені норми, суд має право зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Також зазначення у ч.2 ст.236 КАС України: «суд має право зупинити провадження у справі», не покладає обов`язок на суд який розглядає справу, беззастережно зупиняти провадження у справі за наведених вище обставин.

Окрім цього, як встановлено апеляційним судом, ухвалою Верховного Суду від 07.11.2024р. відкрито провадження в зразковій справі № 400/6254/24 за позовом особи до ГУ ПФ України в Миколаївській обл. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.12.2024р., ухваленого у зразковій справі № 400/6254/24, відмовлено позивачу в задоволенні позову до ГУ ПФ України в Миколаївській обл. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що предметом розгляду в справі № 400/6254/24 є припинення виплати доплати, передбаченої постановою КМ України № 713 від 14.07.2021р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», індексації згідно з постановами КМ України № 118 від 16.02.2022р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та № 168 від 24.02.2023р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», через виконання рішення суду про перерахунок пенсії у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, що мало наслідком зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу).

Предметом же розгляду цієї справи є зняття обмеження максимального розміру пенсії та виплата вже перерахованої пенсії, перерахунок якої відбувся 01.12.2019р. на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України № 22/6-3788 від 22.07.2021р., при цьому в зазначену суму пенсії входить обмежена відповідачем індексація.

Також зазначений перерахунок пенсії позивача за рішенням суду в справі № 460/23086/22 від 23.08.2022р. відбувся до прийняття постанов КМ України № 118 від 16.02.2022р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», № 168 від 24.02.2023р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», № 185 від 23.02.2024р. «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».

При цьому, питання перерахунку пенсії позивача по причині зростання прожиткового мінімуму та збільшення грошового забезпечення не входить в предмет доказування в справі № 460/11459/24.

Отже, висновки Верховного Суду в справі № 400/6254/24 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки предметом розглядуваного спору є питання обмеження розміру пенсії позивача, а не помилковість нарахування та виплати індексації та доплати до пенсії.

За таких обставин справа № 400/6254/24 та розглядувана справа не відповідають ознакам типових, визначених приписами п.21 ч.1 ст.4 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у розглядуваному випадку є відсутніми підстави, передбачені положеннями п.9 ч.2 ст.236 КАС України, для зупинення провадження у цій справі.

Сукупність наведених недоліків вказує про помилкове застосування судом норми п.9 ч.2 ст.236 КАС України, неповноту дослідження судом обставин справи, що свідчить про помилкове вирішення питання щодо зупинення провадження у справі.

Таким чином, судом не наведено переконливих та вагомих доводів для зупинення провадження у справі, не обґрунтовано об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, а також помилково визначено підстави для зупинення провадження у справі.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами ст.6 КАС України та ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» норми Конвенції та практика Європейського суду з прав людини, є джерелами права для судів України.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (§ 124 рішення у справі «Kudla v. Poland», § 30 рішення у справі «Vernillo v. France», § 43 рішення у справі «Frydlender v. France» , § 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland», § 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» та ін.).

Не вдаючись до детального аналізу практики ЄСПЛ із питання, що розглядається, слід нагадати про відображений у § 45 Рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) висновок Суду, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків (див. Caillot v. France, № 36932/97, § 27, 4 червня 1999 року).

Отже, тривале зволікання судом з розглядом спору ставить під загрозу дотримання судом вимог п.1 ст.6 Конвенції.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.п.1, 4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного зупинення провадження в справі, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Оскільки вимоги апелянта сформульовані в інший спосіб, ніж передбачені нормами ст.ст.312, 315, 320 КАС України повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.312, п.п.1, 4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2024р. про зупинення провадження в адміністративній справі 460/11459/24 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 14.03.2025р.