Справа № 160/32305/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
06 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з вимогами:
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) декларацію про відмову від іноземного громадянства від 23.10.2024 року, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вчиняла всі необхідні та залежні від неї дії для отримання громадянства України, а вихід із громадянства іншої держави не може бути здійснений від обставин, що не залежать від неї, що є підставою для прийняття до розгляду Відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, завершення процедури щодо прийняття до громадянства, оформлення та видачі Позивачу паспорту громадянина України. Однак, відповідач протиправно та неодноразово відмовляв у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства.
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 був залишений без руху. Ухвалою суду від 24.12.2024 продовжено строк для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали позивач 16.01.2025 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 06.02.2025 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що на день звернення позивача до суду, остання не виконала взяті на себе зобов`язання щодо припинення громадянства російської федерації та не надала відповідних документів, що унеможливлюють на даний час документувати позивача паспортом громадянина України.
24.02.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення, в яких викладено доводи, аналогічні доводам позовної заяви, а також вказано, що позивачем було подано до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області декларацію про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з тим, що існують незалежні від нього (позивача) причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) російської федерації, а саме процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
26.03.2021 Позивач звернулась до Соборного РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до положень ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 та подала зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України.
11.06.2021 згідно рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 оформлено набуття громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону та 24.06.2021 оформлена довідка №599/24 про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.
26.07.2021 Позивачу оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_3 , орган, що видав -1201, строком дії до 11.06.2023 та Позивач зобов`язалася протягом двох років припинити громадянство рф.
Позивач, з метою припинення громадянства рф, звернулася до Генерального консульства Російської Федерації у м. Харкові із заявою про вихід із громадянства та отримала довідку від 16.02.2022 року, яка підтверджує, що заява Позивача про вихід із громадянства рф прийнята до розгляду та зареєстрована за №271056418.
23.10.2024, Позивач звернулась до ГУ ДМС у Дніпропетровській області щодо прийому декларації про відмову від іноземного громадянства.
Також Позивача було проінформовано, що 20.08.2024 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3897-1Х «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканості України». Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону надано право громадянам російської федерації, які в період з 24 лютого 2020 року набули громадянство України відповідно до Закону України "Про громадянство України" подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, подати документ про припинення іноземного громадянства протягом 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, якщо строк виконання поданого зобов`язання сплив.
Вказано, що у зв`язку з чим рішення про оформлення набуття громадянства України громадянами Російської Федерації не скасовуються, стосовно осіб, яких прийнято до громадянства України, втрата громадянства України не оформляється до визначеного цим Законом періоду.
Вважаючи зазначені дії протиправними, позивач була змушена звернутися за захистом порушених прав до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III.
Статтею 1 Закону №2235-III, зокрема, встановлено, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
Статтею 6 Закону №2235-III встановлено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Згідно частини 5 статті 8 Закону №2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Приписами ч. 1 ст. 1 Закону №2235-III визначено, що незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
Суд встановив, що Позивачка набула громадянство України за територіальним походженням в порядку статті 8 Закону №2235-III, відтак дані правовідносини регулюються положеннями статті 8 Закону №2235-III.
Положеннями частини 2 статті 8 Закону №2235-III передбачено, що для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України іноземцем подається зобов`язання припинити іноземне громадянство.
З наведеного вище вбачається, що іноземці при зверненні із заявою про оформлення набуття громадянства, повинні подати зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Поряд із цим, частиною 6 статті 8 Закону №2235-III визначено перелік осіб, які для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) можуть подати інші документи.
Відповідно до порядку набуття громадянства, визначеного статтею 8 Закону №2235-III вбачається, що при оформленні набуття громадянства за загальним правилом іноземці разом із заявою подають зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Окрема категорія заявників, що визначена частиною 6 статті 8 Закону №2235-III мають право замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) подати інші документи, а саме: декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні; заяву про зміну громадянства у випадку, якщо особа є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.
Суд встановив, що Позивач не відноситься до зазначеного вище переліку окремих категорій осіб, а тому при оформленні набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України нею було подано зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Частиною 5 статті 8 Закону №2235-III передбачено, що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Суд зазначає, що положення Закону №2235-III визначають різні види декларацій, зокрема декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку на стадії оформлення набуття громадянства мають право подати окремі категорії заявників, що визначені частиною 6 статті 8 Закону №2235-III та декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку подає іноземець, що узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств). Зазначену декларацію іноземець подає після набуття ним громадянства України та за наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства).
Суд не погоджується з тим, що громадяни Російської Федерації не мають підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, за виключенням особливої категорії заявників згідно зі змінами, внесеними Законом України 14 грудня 2021 року №1941-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб», який набрав чинності 19.12.2021.
Закон №2235-III є спеціальним нормативним актом, який регулює загальний порядок та підстави набуття та припинення громадянства України.
Частина 5 статті 8 Закону №2235-III визначає, що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Суд зазначає, що положення частини 5 статті 8 Закону №2235-III стосуються усіх іноземців, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) і положення даної норми Закону не передбачають винятків для громадян окремих країн.
Закон №1941-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» передбачає спрощену процедуру набуття громадянства для окремих категорій осіб, а саме: тих, які в установленому законодавством України порядку проходять чи проходили військову службу; мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України; в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України; є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; є громадянами держави-агресора або держави-окупанта, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання.
Вказаним законом врегульовано питання можливості подання декларацій про відмову від іноземного громадянства разом із заявою про прийняття до громадянства України тими категоріями осіб, які зазначені в Указі Президента України від 13.08.2019 № 594.
Після вступу в силу 19.12.2021 Закону №1941-ІХ іноземці із зазначеної вище категорії осіб при оформленні набуття громадянства отримали право замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подати декларації про відмову від іноземного громадянства на стадії оформленні заяви про набуття громадянства.
Положеннями частини 2 статті 8 Закону №2235-III передбачено, що для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України іноземцем подається зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Окрім цього, положеннями частини 6 статті 8 Закону №2235-III визначено перелік осіб, які для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) можуть подати інші документи.
Закон №1941-ІХ передбачив можливість для окремих іноземців з числа осіб, визначених у частині 6 статті 8 Закону №2235-III, які подали заяви про оформлення набуття громадянства разом із зобов`язанням про припинення іноземного громадянства у період часу з 01 січня 2018 року до 19.12.2021 року, тобто до моменту набрання чинності Законом №1941-ІХ, подавати декларації про відмову від іноземного громадянства у спрощеному порядку через неможливість припинення іноземного громадянства.
Для усіх інших категорій іноземців, зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства залишилось чинним і такі іноземці зобов`язані подати документ про припинення іноземного громадянства, а у випадку наявності незалежних від них причин неотримання документу про припинення іноземного громадянства, - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства в порядку, передбаченому частиною 5 статті 8 Закону №2235-III.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджених Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №715 від 16.08.2012 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку» затверджено, зокрема, форму Декларації про відмову від іноземного громадянства, в якій наведено підстави її подання. При подачі декларації особі необхідно заповнити відповідний пункт з посиланням на конкретні причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства. При цьому, до незалежних причин законодавцем віднесено, зокрема, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін.
Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі Порядок №215).
Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Пунктом 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.
У зв`язку з тим, що позивачем не було отримано документ про припинення громадянства РФ з незалежних від неї причин, 23.10.2024 вона звернулася до відповідача із Декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації.
Суд зазначає, що в межах вказаної справи спірними є правовідносини сторін щодо відмови в прийнятті декларації від 23.10.2024, яка подавалась позивачем з підстав припинення роботи консульств РФ на території України, що виключило можливість отримання від таких установ будь яких документів.
Суд бере до уваги, що з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в країні введено правовий режим воєнного стану, який діє до теперішнього часу, з зазначеного часу посольство РФ та консульські установи РФ, що розміщені на території України, припинили свою діяльність, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати документ, який підтверджує відмову від громадянства РФ.
Вказані обставини збройної агресії, введення воєнного стану та припинення діяльності в Україні посольств та консульств РФ є загальновідомими та в розумінні частини третьої статті 78 КАС України не потребують доказування.
Отже, не отримання позивачем документа про припинення громадянства РФ відбулося з незалежних від неї причин. Суд також відмічає, що виконати зобов`язання відповідно до вимог статті 8 Закону №2235-III Позивачка не змогла цього зробити з незалежних від неї вказаних вище причин. З огляду на це, відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 9 Закону № 2235-III Позивачка має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідач, вирішуючи питання щодо прийняття декларації від 23.10.2024, обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 04.12.2024 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) декларацію про відмову від іноземного громадянства від 23.10.2024 року та прийняти рішення з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 березня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков