Справа № 459/3177/24
Суддя: Отчак Н. Я.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/3177/24
Провадження № 2-а/459/55/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Савіцької Б.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бойко З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії № 29/11/24 від 29 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 гривень, а провадження в даній справі про адміністративне правопорушення просив закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії № 29/11/24 від 29 листопада 2024 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 гривень.

Підставою винесення даної постанови слугувало те, що 05.10.2024 йому було сформовано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з метою уточнення даних о 11:00год 15.10.2024, 19.10.2024 оператором поштового зв`язку на адресу відповідача повернуто конверт з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, що свідчить про належне повідомлення позивача про необхідність з`явитися до відповідача на 15.10.2024 відповідно до абзацу 3 пункту 2 пункту 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМ України від 16.05.2024 № 560.

Стверджує, що він не отримав повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.10.2024, оскільки повідомлення від «Укрпошти» про необхідність з`явитися для отримання листа не надходили. При цьому, він працює позмінно, тому часто відсутній за адресою проживання. Він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому присвоєно номер в реєстрі Оберіг, дані уточнено вчасно 16.07.2024, що підтверджується ВОД з Резерв+.

Крім цього, усі його персональні дані містяться у відповідних державних реєстрах, і при оформленні постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано жодних доказів наявності у Позивача даних, які він не оновив з 16.07.2024 або ж неможливості отримання таких відомостей про Позивача із державних реєстрів.

Також, як зазначено у оскаржуваній постанові, повістка про виклик позивача на 15.10.2024 надіслана 05.10.2024, що не відповідає дійсності, оскільки перевіривши чинність Повістки за QR-кодом на повістці вбачається, що опис вкладення поштового відправлення підписано 05.10.2024 о 18.05 год, а саме поштове відправлення прийнято для відправлення 06.10.2024, тоді як виїхало з Логістичного центру в м. Києві взагалі лише 09.10.2024. Тобто, повістка про виклик позивача направлена з порушенням десяти діб терміну надсилання повістки засобами поштового зв`язку.

Зазначає, що співробітниками «Укрпошти» не вживались відповідні заходи щодо його сповіщення про необхідність отримати поштове відправлення, надіслане рекомендованим листом за номером телефону (до прикладу, за допомогою застосунку «Вайбер» або відправленням смс-повідомлення).

Окрім цього, він вважає, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки в силу ст. 248, ч. 1 ст. 268, ст. 277-2, ст. 278 КУпАП Відповідач зобов`язаний належним чином повідомити особу про розгляд справи не пізніше, ніж за три дні до дати розгляду справи. Про розгляд справи 29.11.2024 позивача повідомлено лише 28.11.2024, що не відповідає вимогам статті 277-2 КУпАП щодо вручення повістки не пізніш як за три доби до дня розгляду справи. Позивач вважає складення відносно нього постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП незаконним та необґрунтованим. Відтак, просить позов задовольнити.

10.12.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.01.2025 у залі судових засідань Червоноградського міського суду Львівської області, з викликом сторін.

28.01.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2025, яку було продовжено до 11.03.2025

02.01.2025 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позові. Свою позицію представник ТЦК мотивувала тим, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 05.10.2024 було сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та надіслано «Укрпоштою» повістку за № 348241 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність з`явитися на 11:00 год. 15.10.2024. Однак, 19.10.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 повернувся поштовий конверт з відміткою про те, що «адресат відсутній за вказано адресою». У відповідності до абзацу 3 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 належним оповіщенням резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, 15.10.2024 зазначений громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. Такими своїми діями зазначений громадянин порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Представник звертає увагу, що документально підтверджених поважних причин несвоєчасного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки про виклик військовозобов`язаний ОСОБА_1 не надав. Тому представник відповідача вважає, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що було підставою для винесення постанови № 29/11/24 від 29 листопада 2024 року про накладення штрафу в розмірі 17 000 гривень 00 копійок. Щодо твердження позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи, то представник відповідача такі доводи вважає необґрунтованими, оскільки стаття 277-2 КУпАП передбачає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи. В даному випадку розгляд справи здійснювався територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, а не судом. Тому представник трактує, що дана норма на відповідача не поширюється. Позивач був повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29.11.2024. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 28/11/24/5 від 28.11.2024, заяв, клопотань та пояснень зі сторони особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не було. Враховуючи вищенаведене, запевняє, що протокол про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 містить всі необхідні відомості, що передбачені ст. 256 КУпАП, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 29/11/24 від 29.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП є законною та обґрунтованою, тобто прийнятою за результатами всебічного, повного і об`єктивного дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Також пояснив, що з 28.05.2024 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , 21.06.2024 оновив дані в ЦНАПі, також 16.07.2024 в Резерв+. Він є заброньованим з 21.08.2024, як працівник у галузі вугільної промисловості, тому у нього немає підстав неявлятися в РТЦК. Додатково зазначив, що йому повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходила, працівники укрпошти його не повідомляли про надходження такої. До нього подзвонив дільничний інспектор та повідомив, що він у розшуку у зв`язку із неявкою в РТЦК. Після чого, вони пішли в ІНФОРМАЦІЯ_3 , де 29.11.2024 на нього винесли постанову за неявку у жовтні 2024 року та наклали штраф у розмірі 17000грн. Додатково зазначив, що порушено його право на захист, а справу розглянуто з порушенням вимог ст. 277-2 КУпАП.

Вважає, що постанова № 29/11/2024 за справою про адміністративне правопорушення від 29 листопада 2024 року, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із врахуванням наведених підстав підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити повністю, з підстав викладених у відзиву на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 05 жовтня 2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка за № 348241 з накладенням кваліфікованого електронного підпису начальника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення даних о 11.00 год 15 жовтня 2024 року.

Повістка про виклик військовозобов`язаного була надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення з повідомленням про вручення, за адресою місця проживання, котра вказана ОСОБА_1 , під час уточнення своїх облікових даних, а саме: АДРЕСА_1 .

19.10.2024 оператором поштового зв`язку повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендоване поштове відправлення, вкладенням до котрого була персональна повістка на ОСОБА_1 від 05.10.2024 за № 348241 з долученням Довідки ф.20 «Про причини повернення/досилання» з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою.

28.11.2024 заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №28/11/24/5, згідно якого, 28 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , останній був доставлений працівниками поліції відділення поліції Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області, а саме капітаном поліції ОСОБА_3 , як такий, що вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП (не з`явився на виклик територіального центру), згідно звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 від 24.10.2024 за вих. № 13095. Проте в порушення законних вимог, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений термін ОСОБА_1 , не з`явився про поважність причин неявки попередньо не повідомив, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, під час складання протоколу, ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29.11.2024 10.30 год, про що ОСОБА_1 розписався.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 № 29/11/24 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.11.2024, винесену на підставі протоколу № 28/11/24/5 від 28.11.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Підставою для прийняття оспорюваного рішення стало неприбуття позивача, як військовозобов`язаного, належним чином повідомленого про необхідність прибуття до територіального центру комплектування о 11.00 год 15 жовтня 2024 року для уточнення облікових даних.

Не погодившись із даною постановою про адміністративне правопорушення позивач звернувся до суду щодо її скасування.

Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Із початком широкомасштабної військової агресії рф фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права Українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

У відповідності до частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону №3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі також Порядок № 1487), додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі також - Правила військового обліку).

Відповідно до положень пункту 1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

Дана норма є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є , зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20.05.2020 справа №524/5741/16-а).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що повісткою № 348241 ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 11.00 год 15 жовтня 2024 року для уточнення даних, яку було направлено поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_1 .

Вказане відправлення із повісткою про виклик повернулося в ІНФОРМАЦІЯ_3 з довідкою про причини повернення у якій зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як зазначалось вище, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 № 29/11/24 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.11.2024, винесену на підставі протоколу № 28/11/24/5 від 28.11.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (далі - Правила №270) рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Пунктом 85 Правил №270 передбачено, що поштові відправлення з позначкою Вручити особисто, адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку. Вручення зазначених поштових відправлень, а також рекомендованих листів з позначкою Судова повістка, адресованих посадовим і службовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, або за місцем роботи фізичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному в таких органах, підприємствах, установах. Рекомендовані листи з позначками Повістка ТЦК, Вручити особисто підлягають врученню особисто адресатам.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у справі №800/547/17 від 25.04.2018: «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним».

Відтак, доводи позивача, що його неналежно було повідомлено працівниками «Укрпошти» про надходження повістки від ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає безпідставними та необгрунтованими, що підтверджується матеріалами справи.

Суд не приймає доводи скаржника, які ґрунтуються на посиланням на те, що у відповідача була вся інформація з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а згідно з примітками до статті 210 КУпАП положення статті 210 і 210-1 не повинні бути застосовані, оскільки держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, однак в позивача наявний обов`язок з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Крім того, незважаючи на те, що позивач дізнався про розгляд справи не за три дні, як передбачено статтею 277-2 КУпАП, а за один день, такий недолік сам по собі не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки як встановлено судом і не заперечується позивачем, він був присутнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та брав безпосередню участь у розгляді справи і про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення клопотань не заявляв.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 червня 2023 року у справі №712/10367/17.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнення накладено в межах санкції статті та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а наявні докази підтверджують обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.10.2024 без поважних причин, а відтак він порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Таким чином, при розгляді справи доводи про незаконність постанови не знайшли свого підтвердження, є не необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025 р.

Суддя: Н. Я. Отчак