Справа № 380/18201/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18201/24 пров. № А/857/33768/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Іщук Л.П.,

суддів: Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року (головуючий суддя Кухар Н.А., м. Львів) у справі № 380/18201/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведения перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345-VI) з належними доплатами, надбавками та допомогами, відповідно до чинного законодавства; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 06.07.2023, в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону № 345-VI з належними доплатами, надбавками та допомогами, відповідно до чинного законодавства; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем пропущений встановлений КАС України строк звернення до суду, оскільки до суду він звернувся 16.08.2024, а в позовній заяві просить здійснити перерахунок пенсії з 06.07.2023 року. Звертає увагу, що технікум не відноситься до професійно-технічних навчальних закладів, а тому підстави зарахування періоду навчання з 01.09.1988 по 20.05.1991 та з 02.07.1991 по 01.01.1992 у Червоноградському гірничому технікумі до пільгового стажу у позивача відсутні. Зазначає також, що період роботи з 22.11.2009 по 13.01.2011, з 18.01.2011 по 30.09.2011, з 01.10.2011 по 30.09.2012 та з 10.10.2012 по 15.10.2013 зараховуються до пільгового стажу роботи за списком №1, однак не підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на обчислення пенсії згідно положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки професія майстер контрольний віднесена до працівників, зайнятих на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік, відповідно до пункту 1.1 Г підрозділу 1 розділу 1 Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003. Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не надав жодної правової оцінки посиланням відповідача на застосування ст.ст.1,8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №442-3559/17, від 21.01.2020 у справі 640/4469/18, від 20.01.2016 у справі №459/6146/13-а, від 24.06.201 у справі №21-236а14, від 28.01.2014 у справі 21-455а13.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 06.07.2023 відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 : № 1 з 01.09.1988 по 03.07.1992 навчався в Червоноградському Гірничому технікумі, №1 (трудової книжки серії НОМЕР_2 ) з 21.05.1991 по 01.07.1991 учень гірника підземний на період виробничої практики шахта «Відродження», №2 (трудової книжки серії НОМЕР_2 ) з 02.01.1992 по 01.08.1992 гірник 2-го розряду з повним робочим днем під землею на період виробничої практики шахта «Відродження», №№1а, 1б з 13.10.1992 по 13.01.1993 гірник 3-розряду з повним робочим днем під землею шахта «Відродження», № 2 Служба в Українській армії з 31.05.1993 по 26.11.1994, № 4 період роботи 10.01.1995 по 07.06.1995 працював гірником 3-го розряду з повним робочим днем під землею шахта «Відродження», №№7,8 період роботи 08.10.2008 по 13.01.2011 працював майстром контрольним з повним робочим днем під землею в Шахті «Межиричанська», №№9,10 період роботи 18.01.2011 по 30.09.2011 працював майстром контрольним з повним робочим днем під землею в шахті «Відродження», №№11,12 період роботи 01.10.2011 по 30.09.2012 працював майстром контрольним з повним робочим днем під землею в УТК якості вугілля і стандартів «Львіввугілля», №№13, 14 з 10.10.2012 працював майстром контрольним з повним робочим днем під землею, а з 16.10.2013 переведений підземним учнем гірника з повним робочим днем в шахті «Відродження», №15 період з 25.10.2013 по 14.11.2013 був зарахований на практику для виконання гірничих робіт в шахті підземним учнем гірника з повним робочим днем під землею направлений на підземну дільницю, №16 з 14.11.2013 переведений підземним гірником 3-го розряду з повним робочим днем під землею та направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті, №17 з 27.07.2017 направлений в УКК на курси підземних гірників очисного забою з відривом від виробництва, №18 з 29.08.2017 зараховний на виробничу практику підземним учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею та направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті, №№19,20 з 12.10.2017 по 23.03.2021 переведений підземним гірником 3-го розряду з повним робочим днем під землею та направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті.

29.01.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №4562-3847/Д-52/8-1300/24 від 16.02.2024 повідомлено, що з 06.07.2023 позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж для обчислення пенсії зарахований по 31.03.2021 становить 18 років 11 місяців 18 днів, з них пільговий стаж за списком №1 14 років 05 місяців 12 днів, в тому числі: 10 років 08 місяців 1 день стаж на підземних роботах за списком №1, до якого зараховано 01 рік 10 місяців 13 днів строкова військова служба та 01 місяць 12 днів навчання за спеціальністю, які враховуються при визначенні права обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; 03 роки 09 місяців 11 днів робота з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, на посадах, які визначені позицією «Г» підрозділу 1, розділу 1, Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Крім того, у відповіді від 16.02.2024 №4562-3847/Д-52/8-1300/24 Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що період роботи з 08.10.2008 по 21.12.2009 за професією майстер контрольний на ВП «Шахта «Межиричанська» ДП «Львіввугілля» не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці, тому даний період зараховано до страхового стажу.

29.04.2024 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зарахування період 03 роки 09 місяців 11 днів робота з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, на посадах, які визначені позицією «Г» підрозділу 1, розділу 1, Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, до пільгового періоду стажу на підземних роботах за списком №1 при визначенні права обчислення пенсії в розмірі відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Просив повторно розглянути його заяву щодо обчислення пенсії в розмірі, визначеному відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 період роботи на посаді майстра контрольного ВП «Шахта «Межиричанська» ДП «Львіввугілля» з 08.10.2008 по 21.12.2009 з повним робочим днем під землею в шахті, здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши періоди, які належать до пільгового стажу на підземних роботах за списком №1 відповідно до Додатку 1 до заяви.

Відповіддю №12724-12915/Д-52/8-1300/24 від 09.05.2024 та №13566-14174/Д-52/8-1300/24 від 22.05.2024 пенсійний фонд не дав розгорнуту відповідь щодо зарахування чи не зарахування його пільгового стажу, лише послався на відповідь №4562-3847/Д-52/8-1300/24 від 16.02.2024, і вказав, що дане питання було розглянуте та відповідно до закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставним є незарахування періоду роботи з 08.10.2008 по 21.12.2009 за професією майстер контрольний до пільгового (за Списком №1) стажу, оскільки у довідці від 02.06.2021 №431 про підтвердження пільгового стажу зазначені відомості про проведену на підприємстві атестацію робочих місць, а саме визначені накази: наказ №945 від 04.01.2005, наказ №645 від 27.11.2014. Щодо незарахування періоду з 01.09.1988 по 20.05.1991, з 02.07.1991 по 01.01.1992 навчання у вищих/середніх навчальних закладах до пільгового стажу, суд першої інстанції вказав, враховуючи положення статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», позивач має право на зарахування періоду навчання з 01.09.1988 по 20.05.1991 та з 02.07.1991 по 01.01.1992 до пільгового стажу. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 06.07.2023, в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з належними доплатами, надбавками та допомогами, відповідно до чинного законодавства, суд першої інстанції зазначив, з урахуванням визначеного відповідачем пільгового стажу позивача та періодів, які відповідачем не зараховані до пільгового стажу позивача, а саме: з 01.09.1988 по 20.05.1991, з 02.07.1991 по 01.01.1992, з 08.10.2008 по 21.12.2009, суд дійшов висновку, що даного пільгового стажу достатньо для перерахунку пенсії позивачу на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку, що суд першої інстанції, правильно розглянувши спір по суті, помилково не врахував, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Щодо незарахування періоду з 01.09.1988 по 20.05.1991, з 02.07.1991 по 01.01.1992 навчання у вищих/середніх навчальних закладах до пільгового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках визначаються Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року (далі Закон № 103/98-ВР), відповідно до частини першої статті 38 якого час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

У розумінні частини першої статті 17 Закону № 103/98-ВР заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 Закону № 103/98-ВР встановлено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

За положенням статті 3 Закону № 103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.

Відповідно до статті 5 Закону № 103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.

Згідно трудової книжки позивач в період з 01.09.1988 по 03.07.1992 навчався в Червоноградському гірничому технікумі, що підтверджується дипломом від 03.07.1992, за спеціальністю Підземна розробка вугільних родовищ з 01.09.1988 по 27.06.1992.

Позивач у період з 21.05.1991 по 01.07.1991 виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією учень гірника підземний, як робітник зайнятий повний робочий день на підземних роботах, перебував у списковому складі, отримував зарплату по тарифних ставках підземного робітника, на період виробничої практики, що передбачена Списком № 1 розділ № 1 підрозділ № 1 та з 02.01.1992 по 01.08.1992, виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією гірник підземний на період виробничої практики, як робітник зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачена Списком № 1 розділ № 1 підрозділ № 1 пункт 1010100а.

Оскільки позивачем отримана професійно-технічна освіта у Червоноградському гірничому технікумі за спеціальністю Підземна розробка вугільних родовищ; тип освітньої програми освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста, а за положеннями Закону № 103/98-ВР до закладів професійно-технічної освіти належать інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період навчання позивача у Червоноградському гірничому технікумі має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04 березня 2020 року у справі № 367/945/17, розглядаючи подібні правовідносини, зокрема, щодо зарахування до пільгового стажу особу періоду навчання у гірничому технікумі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність незарахування періоду навчання в технікумі до пільгового стажу на підземних гірничих роботах в шахті.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 08.10.2008 по 21.12.2009 за професією майстер контрольний на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» у зв`язку з непідтвердженістю атестацією робочих місць за умовами праці, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до списків, що діяли в період такої роботи. Вимоги щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41).

Відповідно до зазначених нормативних актів основною метою атестації є регулювання відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

За приписами п.4 Порядку №383 та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій №41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Згідно з п.4.4 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи наданому підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійними забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

В свою чергу, посада, які обіймав ОСОБА_1 , віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, для підтвердження пільгового стажу роботи, було надано ряд архівних документів, зокрема:

наказ Шахти «Межирічанська» ДП «Львівугілля» №945 від 04.01.2005 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» з додатком № 1 до наказу

В якості підстави для відмови у зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу за Списком №1 в оспорюваному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано вказаний періоди роботи згідно наказу Шахти «Межирічанська» ДП «Львівугілля» №945 від 04.01.2005 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», оскільки відсутня професія «майстер контрольний».

Колегія суддів критично ставиться до означеної позиції відповідача, оскільки вказана уточнююча довідка містить всі необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу (періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, відомостей про атестацію робочих місць), а також містить підписи уповноважених осіб, печатку підприємства та є чинною, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового та пільгового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні довідки, що уточнює спеціальний стаж. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки у заповненні уточнюючого довідки можуть бути підставою для неврахування відповідного пільгового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах у шкідливих умовах та підтвердження характеру виконуваної роботи в таких умовах.

Формальні ж неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Поряд з цим, в силу положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» саме органи, що призначають пенсії, мають право в разі сумніву вимагати документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у доданій позивачем до заяви про призначення пенсії уточнюючій довідці.

Також пенсійним фондом було зараховано до пільгового стажу період роботи з 22.12.2009 по 13.01.2011 за Списком №1, проте не зараховано до стажу на підземних роботах за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на обчислення пенсії згідно положень ст.ст.1,8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки професія майстер контрольний віднесено до працівників, зайнятих на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді) відповідно до пункту 1.1 г, підрозділу 1, розділу 1 Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Спростовуючи дані висновки, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 1 Закону № 345-VI для застосування положень цього закону вимагає дотримання чітких умов, а саме:

- робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості;

- віднесення професії до Списку №1;

- робота на підземних роботах повний робочий день.

Отже, виходячи з положень наведених норм, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2014 року у справі № 21-455а13, від 24 червня 2014 року у справі № 21-236а14, від 20 січня 2016 року у справі № 459/6146/13-а та Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17.

Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого за кодом 1010100 г (пункт г) віднесено професії робітників, керівників, спеціалістів і службовців, зайнятих на підземних роботах 50 процентів і більше робочого часу на рік (в обліковому періоді), до яких належать професії, за якими працював позивач.

Поряд з цим, у постанові від 29.12.2021 у справі № 345/2562/17 Верховний Суд дійшов висновку, що саме по собі віднесення посади позивача за тим чи іншим кодом професій не є показником тривалості його робочого часу.

Також суд вважає застосовними висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06 липня 2023 року у справі № 200/5813/20-а, в якій колегія суддів зазначила, що віднесення посади, на якій працював позивач до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 Списку № 1, що передбачає зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), не свідчить проте, що позивач не має права на отримання пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону № 345-VI.

Зміст записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та наказів №№101-к від 07.10.2008, 8-к від 14.01.2011, табелі обліку робочого часу, накази за результатами атестації робочих місць №№945 від 04.01.2005, №438 від 22.12.2009, №645 від 27.11.2014, довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №431 від 02.06.2021 свідчить про те, що в період 08.10.2008 по 13.01.2011 ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВП «Шахта Межирічанська» ДП «Львіввугілля» та виконував гірничі роботи під землею за професією майстер контрольний з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1, позицією 1.1г.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи відповідача про неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду в аналогічних справах.

У справах, які наводить апелянт, позивачі виконували роботи, відмінні від роботи позивача і при цьому в зазначених справах не доведено зайнятість позивачів повний робочий день на підземних роботах, на відміну від встановлених у справі, що розглядається, обставин.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Водночас, колегія суддів враховує доводи апелянта щодо пропуску строку звернення з позовом до суду і зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати можливість звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом у справі №240/12017/19.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Верховний Суд в своїй постанові від 21.02.2024 у справі №240/27663/23 наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги стосуються перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду прийшла до висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що предметом спору є розмір нарахування пенсії за період з 06.07.2023, однак з заявою про її перерахунок позивач звернувся до відповідача лише 29.01.2024, а з позовом до суду 16.08.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач нараховував позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.2 ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отримуючи відповідний розмір пенсії, позивач не міг не знати про порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів. При цьому, позивач у цей проміжок часу не звертався до відповідача за відповідними роз`ясненнями чи з претензіями стосовно такого розміру виплати. Тривала невиплата відповідачем пенсійних коштів на користь позивача не може розцінюватися як триваюче правопорушення, оскільки таким є лише безперервне невиконання норм особою, яка вчинила певні дії чи допустила бездіяльність і не вчиняє подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог за період з 06.07.2023 по 15.02.2024.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду передує вирішенню спору по суті, що судом першої інстанції залишено поза увагою.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється право на суд, яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати вирішення спору судом (рішення у справі Kutic v. Croatia, заява №48778/99).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання Головного управління ПФУ у Львівській області здійснити зарахувати до пільгового стажу періоди з 01.09.1988 по 20.05.1991 та з 02.07.1991 по 01.01.1992 д навчання в Червоноградському гірничому технікумі; з 08.10.2008 по 21.12.2009 за професією майстер контрольний на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» та здійснення перерахунку пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», але з 16.02.2024.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317, 319 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, так як в частині позовних вимог за період з 06.07.2023 по 15.02.2024 не досліджено питання строку звернення до суду, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст.139 КАС України новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись статтями 240, 241, 243, 308, 311, 317, 319, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 380/18201/24 в частині задоволення позовних вимог за період з 06.07.2023 по 15.02.2024 скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою позов залишити без розгляду.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 380/18201/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар