Справа № 468/2017/24
Суддя: Янчук С. В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/2017/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Янчука С.В., секретаря Онофрійчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка адміністративну справу за позовом представника позивача Айвазян Юрія Климентійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП.

06.09.2024 року позивачеві ОСОБА_1 було надіслане смс повідомлення від ПАТ «Банк Восток», клієнтом якого він є, про обмеження за рахунком останнього згідно виконавчого провадження №75980063.

24.09.2024 року позивач звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 75980063 від 05.09.2024 року, якою позивача було притягнуто до відповідальності по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.00 коп. Позивач вважає постанову від 15.07.2024 № 127 неправомірною, оскільки він не отримував власноручно повістку про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказана повістка була отримана близько 11 ранку 21.06.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , матір`ю позивача, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вказує, відповідач виніс оскаржувану постанову на підставі порушення ОСОБА_1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак ІНФОРМАЦІЯ_2 але не конкретизував, яку саме норму вищезгаданої статті порушив позивач. Враховуючи вищевикладене просив вищевказану постанову скасувати

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:

08.10.2024 року позовна заява надійшла до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою від 09.10.2024 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також витребувано у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові докази.

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності останнього та позивача.

10.12.2024 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач на виклик за повісткою, отриманою власноручно не з`явився. За неявку позивача на виклик 21.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 03.07.2024 року звернувся до Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області з метою його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи (копії паспорту , РНОКПП, свідоцтва про народження позивача, копію тимчасового посвідчення позивача, копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 , заяву ОСОБА_2 , копію постанови від 05.09.2024, копію постанови №127 від 15.07.2024 року,копію протоколу №123 від 10.07.2024, копію звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 до Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2024, копію розписки про отримання повістки від 21.06.2024, копію рапорту від 02.07.2024), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 10.07.2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у зв`язку з його неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_2 21.06.2024 року на 15.00 год для уточнення своїх персональних облікових даних в особливий період в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Протокол складений у присутності позивача ОСОБА_1 та в тексті протоколу вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 15.07.2024 року о 15.15 год. В поясненні до протоколу позивач зазначив, що у вказаний в повістці день до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився оскільки був хворий. Другий примірник протоколу отримав.

15.07.2024 року керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за його неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 21.06.2024 року на 15.00 год для уточнення своїх персональних облікових даних в особливий період в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте з наданих сторонами доказів слідує, що позивач був повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 21.06.2024 року на 15.00 год. для уточнення своїх персональних облікових даних в особливий період, у той самий день коли йому необхідно було з`явитися, а саме 21.06.2024. Крім того, згідно письмових пояснень матері позивача, ОСОБА_2 , 21.06.2024 повістка була вручена саме їй, а не позивачеві, що суперечить вимогам чинного законодавства щодо вимоги про особистий підпис про отримання повістки. А отже, вважається, що позивач не був належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 21.06.2024 року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1, 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною й тому потребує зазначення певного нормативного акту, вимоги якого порушуються при вчиненні інкримінованого особі за даною статтею порушення.

Також відповідно до ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити суть адміністративного правопорушення і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Разом з тим позивач притягнений до адміністративної відповідальності за його неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх персональних облікових даних в особливий період в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Проте відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Таким чином вказана норма передбачає обов`язок явки за викликом виключно з певною метою: 1) взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, 2) визначення їх призначення на особливий період, 3) направлення для проходження медичного огляду.

Обов`язок явки на виклик для уточнення даних передбачають інші норми, проте ані протокол про адміністративне правопорушення, ані постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в супереч вимогам ст. 256, 278 КУпАП на них посилань не містять. Натомість положення власне ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачають обов`язку явки для уточнення даних.

Натомість позивач перебуває на військовому обліку, до суду надав копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного з відміткою ІНФОРМАЦІЯ_2 про взяття останнього на облік з 06.04.2023 року.

У зв`язку з цим викладені в протоколі та постанові діяння позивача не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та не порушують ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того з матеріалів справи слідує, що позивач не отримував особисто відповідного виклику, натомість повістку отримала мати позивача в день необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 21.06.2024.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом.

При притягненні позивача до адміністративної відповідальності службові особи відповідача вважали, що позивач вважався таким, що отримав відповідний виклик згідно з положеннями процитованого вище нормативного акту, проте не врахували те, що позивач був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21.06.2024року, а фактично повістка отримана матір`ю позивача в день, коли позивач мав з`явитись за викликом, що не можна визнати вчасним та належним повідомленням про виклик.

Положення абз. 2 пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, в першу чергу, покликане дисциплінувати військовозобов`язаних та унеможливити протиправне ухилення їх від виконання своїх обов`язків щодо належного військового обліку, натомість відсутні достатні правові та фактичні підстави для автоматичного застосування вказаної норми до військовозобов`язаних, які належним чином перебувають на військовому обліку, вчасно уточнили свої облікові дані, в тому числі засоби телефонного зв`язку, та пройшли медичний огляд для визначення ступеню їх придатності до військової служби, оскільки вони, добросовісно виконавши покладені на них обов`язки щодо військового обліку, мають правомірні та обґрунтовані підстави очікувати того, що про необхідність більш предметного чи глибокого з`ясування їх облікових даних чи уточнення інших необхідних для військового обліку обставин вони будуть повідомлені особисто, в тому числі через заявлені ними при уточненні облікових даних засобами зв`язку.

Комплекс описаного вище свідчить про відсутність в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Що стосується наслідків скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності то, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За такого, скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) можливе лише тоді, коли оскаржена постанова винесена органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу.

В даному ж випадку постанова винесена органом (посадовою особою), правомочним вирішувати цю справу, тому відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд.

У зв`язку з цим, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача Айвазян Юрія Климентійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову №127 від 15.07.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ).

Повне рішення суду складене 13.02.2025 року.

СУДДЯ: