Справа № 280/7002/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7002/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року (суддя Кисіль Р.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати таким, що не відповідає Конституції України та скасувати перерахунок пенсії позивача від 27.02.2024, який здійснило Центральне об`єднане управління ПФУ м. Запоріжжя, яке знаходиться під юрисдикцією Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити правильний перерахунок пенсії позивача, тобто з урахуванням 493 місяців страхового стажу, як вказано в попередньому від 19.02.2024 розрахунку ПФУ страхового стажу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд послався на відомості трудової книжки, натомість доводами позовної заяви не є та обставина, що розрахунок страхового стажу, здійснений відповідачем, не відповідає даним трудової книжки. Також суд невірно застосував норми Закону № 1058-IV, не врахувавши, що обрахунок трудового стажу є відмінним від обрахунку страхового стажу.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 31.01.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області № 14 від 06.02.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 24.02.2024, виходячи зі страхового стажу станом на 31.12.2023 включно 40 років 10 місяців 24 дні (490 місяців).

Позивач вважає таке рішення протиправним, адже за попереднім розрахунком від 19.02.2024 його страховий стаж склав 41 рік 1 місяць (493 місяці).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідний порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993.

Положеннями названого Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що до страхового стажу позивача, зокрема, зараховано період проходження військової служби з 23.10.1982 по 31.10.1984 згідно з військовим квитком НОМЕР_1 та період навчання за денною формою з 01.09.1985 по 09.06.1990 згідно з дипломом НОМЕР_2 .

При цьому відповідач звернув увагу, що згідно з дипломом НОМЕР_2 позивач закінчив повний курс інституту у 1990 році - реєстраційний № 640 від 09.06.1990. Запис в трудовій книжці № 9 щодо закінчення інституту 30.06.1990 позивачем не підтверджено, довідку про тривалість навчання з навчального закладу ним не надано. Аналогічно із записами військового квитка НОМЕР_1 - відповідно до запису № 10 «Проходження служби у Збройних силах Союзу РСР з 23.10.1982 по 31.10.1984». Інших записів щодо проходження позивачем служби по 05.11.1984 у військовому квитку немає та нічим не підтверджується.

Крім цього відповідач зазначив, що позивачу призначено пенсію за віком з 24.02.2024. При розрахунку повний страховий стаж позивача складає 40 років 10 місяців 24 дні. До страхового стажу зараховано усі періоди роботи згідно з трудовою книжкою та за даними, включеними до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи правомірність дій відповідача, звертає увагу, що відповідно до записів 9-10 трудової книжки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 01.09.1985 зарахований студентом денного відділення інституту, 30.06.1990 закінчив інститут. Водночас, в дипломі НОМЕР_4 , виданому ОСОБА_1 , міститься посилання на рішення Державної екзаменаційної комісії від 09.06.1990 про закінчення ВНЗ.

Документи, які усувають такі розбіжності, позивачем не надано.

Щодо періоду проходження ОСОБА_1 служби в армії, згідно з записом 3 трудової книжки НОМЕР_3 позивач 21.10.1982 звільнений з роботи в зв`язку з призовом до радянської армії, відповідно до запису 4 трудової книжки служба в армії складає з 23.10.1982 по 05.11.1984 (в/к НОМЕР_5 ). Як вірно зауважив відповідач, до заяви про призначення пенсії позивачем надано Військовий квиток НОМЕР_1 , який також поданий ОСОБА_1 з позовною заявою, відповідно до якого строк проходження позивачем служби в армії становить з 23.10.1982 по 31.10.1984, що не відповідає записам трудової книжки ані щодо строку служби, ані щодо документа, на підставі якого внесені дані до трудової книжки. При цьому позивач не надав військовий квиток НОМЕР_5 , на який міститься посилання в трудовій книжці НОМЕР_3 , а тому відповідач правомірно зарахував до страхового стажу період служби в армії лише з 23.10.1982 по 31.10.1984.

Доводи апелянта, що УПФУ при призначенні пенсії мав керуватися попереднім обрахунком страхового стажу від 19.02.2024, не є слушними, адже цей документ не несе жодного зобов`язального характеру ані для позивача, ані для відповідача, адже саме під час прийняття рішення про призначення пенсії пенсійний орган перевіряє документи на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Водночас, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів його прийняття, адже висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року в адміністративній справі № 280/7002/24 змінити в частині мотивів його прийняття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 13 березня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 13 березня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров