Справа № 340/954/25
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/954/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій від 27.01.2025 року №97;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити переведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 20 січня 2025 року, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 26 березня 1993 року по 16 грудня 2013 року, а також з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2025 року за №7.22-22/05 та №7.22-22/06.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 20.01.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перехід із пенсії по інвалідності на пенсію згідно із Законом України Про державну службу. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.01.2025 року №97 позивачу відмовлено у переході на пенсію згідно із Законом України Про державну службу, посилаючись на статтю 25 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-Х11, пункт 17 статті 3 Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-УІІ1 та зазначено, що в позивача недостатньо стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад Державних службовців.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( відповідач) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується із заявленими вимогами (а.с.66-70). Представник відповідача вказує, що рішенням від 27.01.2025 №97 відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, підставою відмови зазначено те, що оскільки посадовим особам митних органів відповідно до ст.410 Митного кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до категорій посад державної служби визначених ст. 25 Закону №3723- ХІІ, відсутні підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з врахуванням довідок про заробітну плату від 17.01.2025№7.22-22/05 та №7.22-22/05 виданих Кропивницькою митницею. Також зазначає, що позовні вимоги про виплату пенсії позивачу з 20 січня 2025 року не підлягають задоволенню оскільки пенсійна справа ОСОБА_1 була передана Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, тобто до органу ПФУ, де позивач перебуває на обліку та отримує пенсійні виплати.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подано письмове пояснення на позовну заяві ( а.с. 54-58), в якому просив відмовити в задоволенні вимог.

Представником позивача подано відповіді на відзиви в яких просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі ( а.с.122-125, 130-131).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 22.10.2012.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААВ №092094 від 03.11.2014 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи ( а.с.16).

З 17.12.2013 по 28.02.2019 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723 ХІІ.

З 01.03.2019 за матеріалами пенсійної справи, ОСОБА_1 автоматично переведено на доцільніший вид пенсії, а саме на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058. Розмір пенсійної виплати станом на 01.03.2019 складав 7453,84 грн.

20.01.2025 заявник звернувся із заявою № 982 про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідно до принципу екстериторіальності, прийнято рішення від 27.01.2025 року №97 про відмову у переведенні та здійснення перерахунку пенсії ( а.с.90).

Відмова обґрунтована тим, що з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-УІІІ, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХП від 16.12.1993 року.

Згідно з пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до. ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХП (далі Закон № 3723) мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 3723: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 3 Закону №889-VIII встановлено коло осіб на яких поширюється дія цього закону. Працівники державної митної служби не передбачені.

Під час розгляду наданих заявником документів, а саме трудової книжки НОМЕР_2 від 09.08.1982, встановлено, що період роботи з 07.06.1995 по 22.12.1998 належить до категорії посад державних службовців. Період з 23.12.1998, коли заявнику було присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби» не підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Отже станом на 01.05.2016 заявник не займає посади державної служби та має 3 роки 06 місяців 17 днів стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Також в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 значиться, що з 17.12.2013 він отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу'' (згідно стажу держслужбовця) з 01.03.2019 його було переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи вищевикладене, відмовити гр. ОСОБА_1 в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись з відмовою у переведенні з пенсії за віком, призначеної у відповідності з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком у відповідності з Законом України "Про державну службу", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 №№ 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17.

Суд зауважує, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є відсутність у позивача необхідного стажу державної служби у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періоду його роботи на посадах в органах митної служби, так як позивачу були присвоєні спеціальні звання.

Суд не погоджується із наведеною позицією пенсійного органу, зважаючи на таке.

Із копії трудової книжки НОМЕР_2 від 09.08.1982 ( а.с.28-43), суд встановив, що позивач з 26 березня 1993 року по 16 грудня 2013 року працював в митних органах на різних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 7 червня 1995 року ОСОБА_1 прийняв Присягу державного службовця.

У період роботи в митних органах з 26 березня 1993 року 16 грудня 2013 року ОСОБА_1 були присвоєні персональні звання:

- 23.12.1998 року ОСОБА_1 присвоєно персональне звання Радник митної служби II рангу;

- 20.03.2001 року ОСОБА_1 присвоєно достроково чергове персональне спеціальне звання Інспектор митної служби І рангу;

- 01.04.2004 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання радника митної служби І рангу;

- 01.06.2013 року ОСОБА_1 присвоєний 12 ранг державного службовця.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.051994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

За правилами п.4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ч.1 ст.569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч.1 ст.588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

Виходячи з наведеного, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа №591/6970/16-а.

Таким чином, суд вважає, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відтак, позивач дотримав всі умови, які визначені ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для призначення йому пенсії за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Суд зазначає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано підставу відмови позивачу у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", а саме отримання ним з 17.12.2013 пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу'' (згідно стажу держслужбовця) та переведення з 01.03.2019 на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління пенсійного фонду України Донецькій області від 27.01.2025 року №97 винесено необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим є передчасним висновок про відсутність у позивача стажу роботи на посадах державної служби та, як наслідок, відсутність права на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити переведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 20 січня 2025 року, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 26 березня 1993 року по 16 грудня 2013 року, а також з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2025 року за №7.22-22/05 та №7.22-22/06.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою ПФУ України від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок №22-1).

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення пенсій та переведення на іншій вид пенсії громадян, оскільки рішення про призначення пенсії та переведення на іншій вид пенсії приймається органом Пенсійного фонду і це право є його виключними повноваженнями, втручання у які не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області безпідставно, внаслідок помилкового тлумачення норм чинного законодавства, встановлено відсутність у позивача стажу державної служби, у зв`язку з чим зроблено передчасний висновок щодо відсутності у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 20 січня 2025 року щодо переходу із пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, згідно із Законом України Про державну службу та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Також, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2025 року за №7.22-22/05 та №7.22-22/06, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, що наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2023 року у справі №600/947/23-а.

В силу викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, , тимчасова адреса для листування: вул. Надії Алексєєнко, 106, м. Дніпро, 49008), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій від 27.01.2025 року №97.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 січня 2025 року про перехід з пенсії по інвалідності відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН