Справа № 160/391/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2025 року Справа № 160/391/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняФіліпенко А.С.
представник позивача представник відповідача Єпіфанова Ю.О. Дишко Ю.В.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що контролюючим органом протиправно та необґрунтовано прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зокрема, представник зазначає, що в ході проведення перевірки ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» контролюючому органу надано всі необхідні документи для підтвердження дотримання вимог Податкового кодексу України при формуванні розміру від`ємного значення суми з податку на додану вартість із контрагентами-постачальниками за період, що перевірявся. Окрім цього, представник позивача зазначає, що господарські операції між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ФГ «ТРУД 2012» і ТОВ «Алєф Компані» мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність викладених в акті перевірки висновків податкового органу, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, внаслідок чого останнє є таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню та визнанню протиправним. Крім того, висновки відповідача також обґрунтовані недотриманням податкового законодавства іншими платниками податків - контрагентами позивача та іншими особами, з якими позивач не мав жодних відносин. Однак, законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими особами.
Крім того, представник позивача вказав, що що Головним управлінням ДПС Дніпропетровській області було досліджено питання дотримання позивачем валютного законодавства, в частині виконання умов зовнішньоекономічного контракту, за результатами якої були встановлені порушення у вигляді несвоєчасного надходження валютної виручки. Проте, представник позивача зазначає, що факт повернення коштів нерезидентом саме 28.10.2022 не заперечується контролюючим органом, адже в Акті перевірки є посилання на платіжний документ SWIFT від 28.10.2022 на суму 673 264,80 дол.США. Проте на думку контролюючого органу датою проведення розрахунків за імпортним контрактом № 10-АТІ-ОАТ від 15.03.2022 вважається дата 31.10.2022 року, коли повернуті нерезидентом кошти були зараховані банком на поточний валютний рахунок ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" через розподільчий рахунок ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД". При цьому контролюючий орган не враховує, що зарахування таких коштів на розподільчий/поточний валютний рахунок ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" здійснено саме банком, на який ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" не має заходів впливу щодо проведення таких дій.
Також, представником позивача окремо зазначено, що в акті перевірки вказана недостовірна інформація про те, що ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" не було подано уточнюючі Податкові розрахунки за формою 1ДФ та 4ДФ за 2-4 кв.2018, 3 кв.2019, 2,3 кв. 2020, 1,3,4 кв. 2021, 1-3 кв. 2022, 3 кв. 2023, 2 кв. 2024, в яких було виявлено помилки з метою виправлення недостовірних даних, зазначених у Повідомленнях щодо допущених помилок. ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" вважає висновок в акті перевірки безпідставним та не доведеним, адже фактично ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" було подано уточнюючі Податкові розрахунки за формою 1ДФ та 4ДФ за всі звітні періоди, в яких було виявлено помилки з кодами 99 та 3 (номер ІПН не перебуває в реєстре ДРФО), внаслідок чого недостовірна інформація по кожній фізичній особі виправлена. Подання уточнюючих Податкових розрахунків за формою 1ДФ, які містять помилку з кодом 5 (закритий номер облікової картки платника податку в зв`язку зі смертю) не вимагається. Зведена інформація про подання уточнюючих Податкових розрахунків за формою 1ДФ та 4ДФ за 2-4 кв.2018, 3 кв.2019, 2,3 кв. 2020, 1,3,4 кв. 2021, 1-3 кв. 2022, 3 кв. 2023, 2 кв. 2024 наведена у додатку до цієї позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
29.01.2025 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що надані позивачем первинні документи, видані від імені контрагентів, та докази перерахування грошових коштів не можуть самі по собі підтверджувати реальність виконання господарських угод, оскільки за інформацією податкового органу вказані суб`єкти господарювання не виконували та об`єктивно не мали можливості виконати обумовлені в господарських договорах зобов`язання (поставити продукцію, виконати роботи). Крім того, відповідачем зазначається, що укладені між ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" та його контрагентами договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет. Також відповідач звертає увагу, що податковий орган має право збирати податкову інформацію про платників податків та використовувати її під час проведення документальних перевірок, у зв`язку з чим докази неможливості реального виконання господарських операцій (відсутність достатньої кількості працівників, основних засобів, неможливість встановлення походження товару/робіт/послуг, невідповідність між наданими до перевірки первинними документами та даними податкової інформації) належним чином зібрані та відображені в акті перевірки.
Також, представником відповідача зазначено, що позивачем, з порушення граничних термінів розрахунків, здійснено повернення грошових коштів 31.10.2022 на поточний та розподільчий валютний рахунок підприємства ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» відповідно платіжного документу (SWIFT від 28.10.2022) у сумі 561 138,00 дол.США/ 20 520 031,07 грн (порушення термінів на 3 дні з 29.10.2022 по 31.10.2022).
Окрім того, представником відповідача вказано, що ТОВ «ОПТІМУСАРО ТРЕЙД» не подано уточнюючий Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, i сум утриманого з них податку (Форми № 4 ДФ), по вищенаведеним розрахункам. Тобто, на думку контролюючого органу, податкові розрахунки 1ДФ та 4ДФ, подані ТОВ «ОПТІМУСАРО ТРЕЙД», містять недостовірні дані, а тому в ході перевірки встановлено подання позивачем недостовірних відомостей про фізичних осіб платників податку, а саме: у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 4-ДФ та №1ДФ: : 2-4 квартали 2018 року містять недостовірні дані.
04.02.2025 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив, які надавались на адресу суду, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив та заперечення на відповідь на відзив, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Станом на час розгляду справи ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» знаходиться на податковому обліку у Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
12.11.2024 року за результатами перевірки складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки №738/34-00-07-06/41161689.
Перевіркою встановленні такі порушення ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД»:
- на порушення пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПКУ, ст.1, ст.3, ст.9, ст.11, ст. 12 Закону України від 16.07.1999 № 996-XІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог розділу 4 Концептуальної основи фінансової звітності (ухваленою Радою МСБО у вересні 2010р.), п. 7, п.10 МСБО 18 «Дохід», п.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого у Мін`юсті України 05.06.1995 за №168/704, не включення до р. 2120 «Інші операційні доходи» Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) доходу у вигляді вартості безоплатно отриманих активів (насіння соняшника) у сумі 29 542 357,77 грн.: - за 4 квартал 2019 року 4 216 668,3 грн.; - за 2020 рік 25 325 689,07 грн.
- на порушення п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, п.13 НП(С)БО 11, підприємством не сформовано резерви та не відкориговано фінансовий результат до оподаткування в бік збільшення за піврічча 2018 року на суму 305 120 632,32грн.
Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.04.2018 по 30.06.2024 з урахуванням порушень викладених в акті перевірки, встановлено:
- завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування по податку на прибуток за піврічча 2024 р. в сумі 28 910 872 грн.
- заниження податку на прибуток у розмірі 49 831 424 грн. у т.ч. за 2 квартал 2018 року 44 505 659 грн. за 9 місяців 2018 року 44 560 752 грн. 2018 рік 38 282 974 грн. 2019 рік 7 718 737 грн.; 2022 рік 3 829 713 грн.;
- частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції», пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5 та статті 142 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами і доповненнями в частині недотримання термінів надходження імпортного товару за контрактом №10-ATI-OAT від 15.03.2022 укладеним з нерезидентом Agro Trading International AG, Швейцарія.;
Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про неможливість (нереальність) здійснення господарської діяльності між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ФГ «ТРУД 2012» і ТОВ «Алєф Компані», оскільки контролюючим органом, за результатами аналізу ЄРПН та даних АІС «Податковий блок» встановлено відсутність у контрагентів позивача достатніх трудових ресурсів, відсутність придбання ними будь-яких послуг з виробництва продукції, а також відсутність матеріальних ресурсів для виробництва тмц.
Також, контролюючий орган дійшов висновку, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», з порушення граничних термінів розрахунків, здійснено повернення грошових коштів 31.10.2022 на поточний та розподільчий валютний рахунок підприємства ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» відповідно платіжного документу (SWIFT від 28.10.2022) у сумі 561 138,00 дол.США/ 20 520 031,07 грн (порушення термінів на 3 дні з 29.10.2022 по 31.10.2022).
При цьому, контролюючий орган дійшов висновку, що відповідно до наданого до перевірки договору укладеного між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ТОВ «ТД ДНІПРО ПЛАСТ» підприємство ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» було в повній мірі обізнано та усвідомлювало наслідки за неналежне виконання вищенаведеного договору, а також мало повну інформацію, необхідну для здійснення оцінки та розрахунку зменшення в майбутньому економічних вигід. При цьому при отриманні від підприємства ТОВ «ТД ДНІПРО ПЛАСТ» претензії № 1 від 30.04.2018р. № 3004-пр, про сплату штрафу в загальній сумі 305 120 632,32 грн. посадові особи підприємства усвідомлювали про ймовірність зменшення економічних вигід у майбутньому в наслідок його погашення.
Окрім того, контролюючий орган вказав, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» не подано уточнюючий Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, i сум утриманого з них податку (Форми № 4 ДФ), по вищенаведеним розрахункам. Тобто, на думку контролюючого органу, податкові розрахунки 1ДФ та 4ДФ, подані ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», містять недостовірні дані, а тому в ході перевірки встановлено подання позивачем недостовірних відомостей про фізичних осіб платників податку, а саме: у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 4-ДФ та №1ДФ: : 2-4 квартали 2018 року містять недостовірні дані.
Не погодившись з актом перевірки, ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» подало заперечення на акт перевірки.
Контролюючим органом складено відповідь за результатами розгляду заперечень, поданих ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», та зазначено, що висновки за результатами перевірки зроблено з урахуванням норм діючого законодавства та податкової інформації. Зазначені у акті перевірки висновки стосовно порушень, допущених ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», є правомірними.
На підставі висновків акту перевірки від 12.11.2024 року №738/34-00-07-06/41161689 були прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.12.2024 року:
Відтак, предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність зазначених податкових повідомлень-рішень.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
В силу приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, а також визначення бази оподаткування податку на прибуток підприємств, включає наступне.
Встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, такі як: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Встановлення спеціальної правосуб`єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
Встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Враховуючи викладене, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ФГ «ТРУД 2012» і ТОВ «Алєф Компані».
Як встановлено судом, під час перевірки податковий орган дійшов висновку про неможливість (нереальність) здійснення господарської діяльності між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ФГ «ТРУД 2012, та вказав про таке.
Актом перевірки від 11.03.2021 №3926/20-40-07-24-09/38176222 встановлено порушення ФГ «Труд 2012» вимог п.44.6 ст. 44, ст. 185, ст.187, ст.188, п.201.1., п. 201.7. ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VІ (із змінами і доповненнями), що призвело до завищення податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Контролюючим органом вказано, що до перевірки надано документи по тільки документально оформленим ланцюгам постачання, первинні документи, надані до перевірки не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватись в даних податкового обліку при декларуванні взаємовідносин з ФГ «ТРУД 2012».
Однак, суд не погоджується із такими твердженнями контролюючого органу, з огляду на наступне.
За умов поставки EXW (франко заготівельне підприємство», «франко зерновий склад» тощо) поставка відбувається шляхом переоформлення зерна, що перебуває у зерносховищах сертифікованого зернового складу, з особового рахунку одного поклажодавця на особовий рахунок іншого поклажодавця.
За наслідком поставки було складено Акт №82 приймання-передавання зерна від 02.10.2020 року. Також, після переоформлення соняшника Зерновим складом ТОВ «Кегичівське ХПП» - було виписано ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» складську квитанцію №9424 від 02.10.2020 року, серія ББ № 163692 на 2 331 402 кг соняшника.
Суд окремо зауважує, що між ТОВ «Кегичівське ХПП» та ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» було укладено Договір № 37/20 від 11.08.2020 року щодо складського зберігання сільськогосподарської продукції, згідно якого ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (Поклажодавець) передає на зберігання продукцію ТОВ «Кегичівське ХПП», що підтверджується матеріалами справи.
Соняшник, придбаний у ФГ «ТРУД 2012», не реалізовувався іншим суб`єктам господарювання, а був використаний ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» у якості сировини для виробництва олії, шроту та інших продуктів переробки на Відокремленому виробничому підрозділі «Запорізький олійноекстракційний завод».
ФГ «ТРУД 2012», як постачальником Товару, складено податкову накладну № 21 від 02.10.2020 року на загальну суму 29 841 955 грн., яку зареєстровано 17.07.2024 року, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі №520/432/21.
Враховуючи встановлене, суд зазначає про таке.
В акті перевірки підтверджено відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку та оплату за вказані послуги.
Як вже зазначалося судом, зі змісту акта перевірки встановлено, що обставини порушень позивачем податкового законодавства, сформовані, зокрема, на підставі висновків акта перевірки від 11.03.2021 №3926/20-40-07-24-09/38176222, який, в свою чергу, ґрунтується на підставі зібраної податкової інформації.
А тому, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне вказати, що Верховний Суд в постановах від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15 зробив висновок, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності; Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Відтак, суд вказує, що можливі порушення ФГ «ТРУД 2012» податкової дисципліни не можуть бути підставою для висновку про порушення ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (покупцем) товару (робіт, послуг) вимог закону.
Крім того, суд вказує, що формування висновків контролюючого органу на підставі податкової інформації є також необґрунтованим та безпідставним.
Суд звертає увагу, що сама по собі податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Суд наголошує на недопустимості такого підходу податкового органу до оцінки правомірності формування позивачем податкового кредиту, оскільки отримана податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією.
Крім того, суд зауважує, що отримання податковим органом податкової інформації, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Суд встановив, що позивачем було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем робіт.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій; Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення; Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції; При цьому наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їхньому оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Судом були досліджені первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, які були складені на підставі договорів із зазначеним вище контрагентами позивача, та встановлено, що вказані господарські операції пов`язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки стосовно виконання умов досліджуваних договорів, необґрунтованими, оскільки правомірність формування податкового кредиту по вказаним контрагентам підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами.
На думку суду, надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності позивача та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись.
Так, рух активів при здійсненні вище вказаних операцій підтверджується документами про оплату, накладними, укладеними договорами, документами податкового обліку, копії яких долучені до матеріалів справи та були досліджені судом;
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16, від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17, від 29 червня 2023 року по справі №260/567/20 та від 23 серпня 2024 року по справі 808/6843/13-а.
Крім того, суд зазначає, що податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у всіх первинних документах та документах бухгалтерської звітності (договори, рахунки, банківські виписки), а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні.
При цьому сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2023 року у справі №360/1283/20, та від 03.03.2023 року у справі № 804/644/16.
Разом з тим, зазначені вище обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 року у справі №814/1439/17 та від 26.01.2023 року у справі № 280/5647/19.
Також, суд вказує, що під час перевірки податковий орган дійшов висновку про неможливість (нереальність) здійснення господарської діяльності між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ТОВ «Алєф Компані», та вказав про таке.
Як вказав контролюючий орган, відповідно до наявної в АІС ДПС інформації, ТОВ «АЛЄФ КОМПАНІ» не має у власності/користуванні складських приміщень; Водночас, в ЄРПН відсутня інформація (зареєстровані податкові накладні) щодо придбання послуг зі складського зберігання насіння соняшнику.
Однак, суд не погоджується із такими твердженнями контролюючого органу, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, 30.08.2018 року між ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" та ТОВ «Алєф Компані» укладено договір надання послуг №3008/18, відповідно до умов якого ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" виконувало роботи з переробки сировини (насіння соняшнику), на користь ТОВ «Алєф Компані» (замовник) для подальшої переробки в готову продукцію: олія соняшникова нерафiнована невиморожена першого ґатунку; олія змiшана (пресова та екстракцiйна). Шрот соняшниковий унiверсальний (або високопротеїновий) тостований негранульований.
Згідно договору № 3008/18 від 30.08.2018 року сировина i вся вироблена відповідно до умов договору продукція є власнiстю ТОВ «Алєф Компані».
Виконання комплексу робіт з переробки сировини в готову продукцію згідно технологічного процесу здійснюється на відокремленому (безбалансовому) структурному підрозділі ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД".
Відповідно умов договору № 3008/18 від 30.08.2018 року, сировина поставляється партіями залізницею та/або автомобільним транспортом на умовах DAP Виробничий підрозділ ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД".
Відповідно умов договору № 3008/18 від 30.08.2018 року, постачання продукції здійснюється на умовах FCA «Франко-перевізник» за адресою Виробничого підрозділу ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД".
Факт надання послуг з переробки та факт виготовлення ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" готової продукції (олії соняшникової нерафінованої) в кількості 1 093,210 т за результатом переробки давальницької сировини (насіння соняшника), переданої ТОВ «Алєф Компані» по договору № 3008/18 від 30.08.2018 р. в кількості 2 666,362т (у заліковій вазі) / 2 824,730 т (у фізичній вазі), підтверджується Актами наданих послуг.
Обсяг виготовлення готової продукції - олії соняшникової нерафінованої підтверджується Розрахунками визначення виходу готової продукції.
Надходження виробленої ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" готової продукції (олії соняшникової нерафінованої), в т;ч виготовленої з давальницької сировини ТОВ «Алєф Компані» до складів готової основної і допоміжної продукції, полуфабрикатів, відходів виробництва ОЕЦ (олійно-екстракційного цеху) та ЦПНС (цеху переробки насіння соняшника) підтверджується Актами приймання складом основної та допоміжної (супутньої) продукції, полуфабрикатів та відходів виробництва ЦПНС та ОЕЦ.
ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" до складу податкових зобов`язань у податковій декларації з ПДВ за листопад 2018 по контрагенту ТОВ «Алєф Компані» згідно договору №3008/18 від 30.08.2018 року включені податкові накладні, складені з операцій наданих послуг переробки сировини у залікової вазі 2 666,362 т: за період з 27.10.2018 по 05.11.2018 №4 від 27.10.2018 р.; № 20 від 02.11.2018 р.; № 1 від 03.11.2018 р.; №5 від 05.11.2018 р.
На виготовлену з давальницької сировини готову продукцію (олію соняшникову нерафіновану) ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД"- виробником були оформлені посвідчення якості.
Факт постачання ТОВ «Алєф Компані» давальницької сировини (насіння соняшника) автомобільним транспортом на Виробничий підрозділ ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД»: м; Запоріжжя, вул; Харчова,3 згідно договору № 3008/18 від 30.08.2018 року підтверджується товарно-транспортними накладними.
Факт передачі ТОВ «Алєф Компані» давальницької сировини для переробки згідно договору № 3008/18 від 30.08.2018 року підтверджується актами прийому-передачі, в яких міститься розрахунок залікової кількості сировини.
Факт внутрішнього переміщення загальної кількості сировини (насіння соняшника), в т;ч давальницької сировини ТОВ «Алєф Компані» у виробництво за період з 27.10.2018 по 05.11.2018 підтверджується Актами внутрішньої переброски насіння олійних культур в ОЕЦ та ЦПНС.
Розрахунки між ТОВ «Алєф Компані» та ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" за надані ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" послуги з переробки давальницької сировини (насіння соняшника), проведено у грошовій безготівковій формі згідно платіжних доручень/інструкцій на загальну суму 1 059 880,96 грн.
ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" (виконавцем) за період з 30 серпня 2018 року по 28 лютого 2019 року для ТОВ «Алєф Компані» (40633205) на підставі договору № 3008/18 від 30.08.2018 року виконало роботи з переробки давальницької сировини на загальну суму 8 668 802,16 грн.
За період з 30 серпня 2018 року по 28 лютого 2019 року ТОВ «Алєф Компані» проведено розрахунки з ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" за надані послуги переробки по договору № 3008/18 від 30.08.2018 року на загальну суму 8 668 802,16 грн.
Також, судом встановлено, що між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ТОВ «Алєф Компані» було укладено договір поставки № OAT6/2-1 від 30.10.2018 року, відповідно до якого Продавець (ТОВ «Алєф Компані») зобов`язується поставити, а Покупець (ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД") - прийняти і своєчасно оплачувати Товар - олію соняшникову нерафіновану, на умовах цього Договору; Загальна кількість Товару за цим Договором складає - 1 000,000 тон ( з допустимим відхиленням +/-5%). Найменування, кількість ціна Товару та інша необхідна характеристика на Товар, вказується Сторонами у Специфікаціях, які складаються на кожну окрему партію поставки Товару; Специфікації (Додатки) є невід`ємними частинами даного Договору.
Факт поставки ТОВ «Алєф Компані» на адресу ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД " готової продукції (олії соняшникової нерафінованої) підтверджено видатковою накладною № 3 від 06 листопада 2018 року.
Згідно Акту від 06.11.2018 року приймання-передачі товару відповідно до договору №OAT6/2-1 від 30.10.2018 року, ТОВ «Алєф Компані» (Продавець) передав, а покупець ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" (Покупець) прийняв у власність 1 002,00 тон олії соняшникової нерафінованої на суму 20 440 800,00 грн.
Розрахунки за придбану у ТОВ «Алєф Компані» олію соняшникову нерафіновану проведено ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" у грошовій безготівковій формі та підтверджується платіжними документами: №OT000047992 від 09.11.2018 на суму 19 418 760,00 грн.; №OT000050217 від 20.11.2018 на суму 1 022 040,00 грн.
Відтак, ТОВ «Алєф Компані» за фактом операції постачання олії соняшникової нерафінованої на адресу ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" за договором поставки № OAT6/2-1 від 30.10.2018 року складено і зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 3 від 06.11.2018 на суму ПДВ 3 406 800,00 грн.
В акті перевірки підтверджено відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку та оплату за вказані послуги.
Як вже зазначалося судом, зі змісту акта перевірки встановлено, що обставини порушень позивачем податкового законодавства, сформовані виключно на підставі зібраної податкової інформації.
На підставі викладено, суд робить висновок, що під час перевірки контролюючим органом не досліджено обставин з переробки давальницької сировини та придбання олії соняшникової нерафінованої ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД".
Суд звертає увагу, що сама по собі податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Суд наголошує на недопустимості такого підходу податкового органу до оцінки правомірності формування позивачем податкового кредиту, оскільки отримана податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією.
Крім того, суд зауважує, що отримання податковим органом податкової інформації, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону.
Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності;
Суд встановив, що позивачем було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем робіт.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення;
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій; Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення; Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця; Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції; При цьому наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їхньому оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Судом були досліджені первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, які були складені на підставі договорів із зазначеним вище контрагентами позивача, та встановлено, що вказані господарські операції пов`язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки стосовно виконання умов досліджуваних договорів, необґрунтованими, оскільки правомірність формування податкового кредиту по вказаним контрагентам підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами.
На думку суду, надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності позивача та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись.
Так, рух активів при здійсненні вище вказаних операцій підтверджується документами про оплату, накладними, укладеними договорами, документами податкового обліку, копії яких долучені до матеріалів справи та були досліджені судом.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16, від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17, від 29 червня 2023 року по справі №260/567/20 та від 23 серпня 2024 року по справі 808/6843/13-а.
Крім того, суд зазначає, що податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у всіх первинних документах та документах бухгалтерської звітності (договори, рахунки, банківські виписки), а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні.
При цьому сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2023 року у справі №360/1283/20, та від 03.03.2023 року у справі № 804/644/16.
Отже, суд доходить наступних висновків, що по-перше, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.
По-друге, суд вказує, що сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.
При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій, зокрема, не долучено до матеріалів перевірки жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб позивача або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду відносно контрагента позивача, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагентів позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів.
Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 року у справі №814/1439/17 та від 26.01.2023 року у справі № 280/5647/19.
Щодо доводів відповідача про наявність кримінальних проваджень, в якому фігурує ТОВ «Алєф Компані» та його контрагенти, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.6 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд зазначає, що порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Самі ж протоколи допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування до винесення вироку в рамках кримінального провадження не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.
Аналогічні правові висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом.
Таким чином, посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача не може бути прийнято до уваги судом, оскільки відповідно до положень частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте відповідачем, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, такого доказу як вирок надано до суду не було.
Окремо, суд вказує, що самі по собі матеріали досудового розслідування не можуть підтверджувати або спростовувати будь-які факти або обставини.
Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, а саме: частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції», суд зазначає про таке.
В акті перевірки вказано, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» допущено порушення частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції», пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5 та статті 14-2 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами і доповненнями.
Під час перевірки податковий орган зазначив, що з порушення граничних термінів розрахунків здійснено повернення грошових коштів 31.10.2022 на поточний та розподільчий валютний рахунок підприємства ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» відповідно платіжного документу (SWIFT від 28.10.2022) у сумі 561 138,00 дол.США/ 20 520 031,07 грн (порушення термінів на 3 дні з 29.10.2022 по 31.10.2022).
Однак, суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу, з огляду на наступне.
На виконання умов імпортного контракту №10-ATI-OAT від 15.03.2022 року, ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» здійснено передоплату за товар 02.05.2022 року в сумі 1 480 275,00 дол.США/ 43 305 297,10 грн, по курсу НБУ на дату оплати, на валютний рахунок нерезидента Agro Trading International AG, Швейцарія, в уповноваженому банку Credit Suisse (Schweiz) AG. Граничний термін надходження імпортного товару - 28.10.2022 року.
28.10.2022 року обслуговуючим банком (АТ «ОТП БАНК») було отримано SWIFT про надходження коштів у сумі 673 264,80 дол.США від нерезидента Agro Trading International AG (Швейцарія) на користь ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД".
31.10.2022 року, відповідно до платіжного документу SWIFT від 28.10.2022 року, на поточний та розподільчий валютний рахунок підприємства ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» здійснено повернення грошових коштів у сумі 561 138,00 дол.США/ 20 520 031,07 грн., в той час як датою валютування відповідних коштів є 28.10.2022 року.
Контролюючий орган, вважаючи, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» допущено порушення граничних термінів розрахунків на 3 дні (з 29.10.2022 по 31.10.2022) за імпортним контрактом №10-ATI-OAT від 15.03.2022, застосував до позивача пеню.
Таким чином, враховуючи вказані обставини справи, суд зазначає, що у даному випадку спірним питанням є те, якою датою слід вважати повернення нерезидентом коштів у сумі 561 138 дол.США за імпортним контрактом № 10-АТІ-ОАТ від 15.03.2022, а саме: 28.10.2022 року чи 31.10.2022 року.
Відповідно до приписів частини першої статті 13 Закону «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (частина перша). Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Частиною 3 статті 13 цього Закону передбачено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку (абзац четвертий статті 4 Закону №2473-VIII).
Національний банк України на виконання, зокрема, положень статті 13 Закону №2473-VIII постановою Правління від 02 січня 2019 року №5 затвердив Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (Положення №5).
Пунктом 21 розділу II Положення №5 встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
24 лютого 2022 року Правління Національного банку України прийняло Постанову №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (Постанова №18).
Постановою Правління Національного банку України від 04 квітня 2022 року №68 внесено зміни до Постанови №18, доповнивши її пунктами 14-2, 14-4.
Зокрема, згідно з пунктом 14-2 Постанови №18 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Суд зазначає, що вказані правовідносини в першу чергу врегульовані Законом України «Про платіжні послуги» № 1591-IX (далі Закон № 1591-IX), Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 року № 216 «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» (далі Положення №216) та Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року за № 163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» (далі Інструкція №163).
Пунктом 5 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що дата валютування - зазначена платником у платіжній інструкції дата, починаючи з якої кошти, що становлять суму платіжної операції і переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. Порядок застосування дати валютування надавачами платіжних послуг визначається Національним банком України. Порядок застосування дати валютування у платіжній системі визначається правилами платіжної системи відповідно до вимог цього Закону.
Згідно підпункту 3 пункту 6 Інструкції №163, дата валютування - зазначена платником у платіжній інструкції дата, починаючи з якої кошти, що становлять суму платіжної операції і переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.
Таким чином, на переконання суду, датою повернення нерезидентом коштів у сумі 561 138 дол.США за імпортним контрактом № 10-АТІ-ОАТ від 15.03.2022 є дата валютування платежу - 28.10.2022 року.
Вказані висновки також підтверджується наступним.
Як встановлено судом, ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" зверталось до обслуговуючого банку АТ «ОТП БАНК», із вимогами щодо повідомлення про встановлення банком порушення граничних строків розрахунків за імпортним контрактом № 10- АТІ-ОАТ від 15.03.2022.
АТ «ОТП БАНК» листом № 52-3/2245 від 28.10.2024 року, повідомив ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД", що валютний нагляд за операціями за контрактом № 10-АТІ-ОАТ від 15.03.2022 з нерезидентом Agro Trading International AG (країна Швейцарія) завершений згідно норм постанови Правління НБУ від 02 січня 2019 року № 7 «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів» без порушення граничного терміну розрахунків за імпортними операціями.
Крім того, суд вказує, що в матеріалах справи також наявний лист АТ «ОТП БАНК» від 26.12.2024 № 53-3/2710, яким вказано, що:
3. Валютний нагляд за операціями за контрактом 10-АТІ-ОАТ від 15.03.2022 року із нерезидентом Agro Trading International AG (країна Швейцарія) завершений згідно норм постанови Правління НБУ від 02.01.2019 р. №7 «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів» Розділ ІІІ, п. 12, пп.5 (12. Зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт товару або вартості товарів, що імпортуються, допускається за умови, якщо протягом виконання зобов`язань за договором: 5) відбувається повернення сплачених імпортером коштів повністю або частково - на суму цих коштів;) без порушень граничного терміну розрахунків за імпортними операціями.
Таким чином, суд вказує, що листи АТ «ОТП БАНК», як банку, обслуговуючого ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД", додатково свідчать, що датою, якою відбулося повернення нерезидентом сплачених ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" коштів у сумі 561 138 дол.США за імпортним контрактом № 10-АТІ-ОАТ від 15.03.2022 є 28.10.2022 року.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити і про таке.
Пунктом 34 Розділу IV Положення №216 визначено, що надавач платіжних послуг отримувача в разі отримання повідомлення з усіма заповненими реквізитами зараховує кошти в іноземній валюті на відповідний рахунок отримувача (у разі його відсутності на власний транзитний рахунок). Зарахування коштів в іноземній валюті здійснюється надавачем платіжних послуг отримувача відповідно до дати валютування, зазначеної в повідомленні, або не пізніше дня, наступного за днем отримання банком/небанківським надавачем платіжних послуг отримувача виписки з кореспондентського рахунку від банку-кореспондента/виписки з розрахункового рахунку з урахуванням у ній цього переказу на користь отримувача.
Виплата коштів фізичним особам здійснюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок здійснення операцій з валютними цінностями.
Відповідно до пункту 35 Розділу IV Положення №216, надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача або виплату отримувачу суми платіжної операції в готівковій формі протягом операційного дня надходження коштів на рахунок надавача платіжних послуг отримувача.
Зазначені норми, на переконання суду, окремо вказують, що ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД", як отримувач коштів в іноземній валюті на відповідний рахунок, не може нести відповідальність за діяльність АТ «ОТП БАНК», як надавача платіжних послуг, в розрізі дати та часу зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача.
Означене додатково свідчать про відсутність порушення ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" валютного законодавства в межах спірних правовідносин.
А тому, враховуючи викладене у сукупності, суд доходить висновку, що твердження контролюючого органу, викладені в акті перевірки про порушення ТОВ "ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД" граничних строків розрахунків за імпортним контрактом № 10-АТІ-ОАТ від 15.03.2022, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Щодо висновків контролюючого органу, що позивачем податкові розрахунки 1ДФ та 4ДФ, які подані ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», містять недостовірні дані, суд зазначає про таке.
Окрім того, контролюючим органом вказано, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» також не подано уточнюючий Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, i сум утриманого з них податку (Форми № 4 ДФ), по вищенаведеним розрахункам.
Враховуючи викладене, суд зауважує на такому.
Згідно п. 119.1 ст. 119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Таким чином, суд зауважує, що єдина можлива умова застосування фінансової санкції до платника податків, який допустив зазначення вищеописаних недостовірних відомостей, допускається лише за умови, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.
В той же час, суд вказує, що в акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок, що проведеною перевіркою встановлено повноту нарахування та перерахування податку на доходи фізичних осіб за період з 01.04.2018 по 30.06.2024, яка встановлена на підставі таких документів: відомості нарахування заробітної плати, особливі рахунки працівників, авансові звіти, банківські виписки, платіжні документи, звіт форми №1-ДФ та 4-ДФ, свідоцтва суб`єктів підприємницької діяльності фізичних осіб.
Таким чином, суд доходить висновку, що невірне зазначення ТОВ «ОПТІМУСАРО ТРЕЙД» податкового номеру фізичної особи у податкових розрахунках форми №1-ДФ та 4-ДФ не є підставою для застосування до ТОВ «ОПТІМУСАРО ТРЕЙД» відповідальності, передбаченої п. 119.1 ст. 119 ПК України, що свідчить про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.
Додатково суд звертає увагу також і на те, що контролюючим органом безпідставно застосовано до позивача приписи норм п. 51.1 ст. 51 ПК України та пп. б) п. 176.2 ст.176 ПК України, оскільки під час перевірки контролюючим органом не було встановлено порушення позивачем строків подання податкових розрахунків сум доходу.
Щодо доводів контролюючого органу про порушення позивачем п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПКУ, п.13 НП(С)БО 11, а саме: Підприємством не сформовано резерви та не відкориговано фінансовий результат до оподаткування в бік збільшення за півріччя 2018 року на суму 305 120 632,32 грн., суд зазначає про таке.
В акті перевірки вказано, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2018 року по справі № 904/2128/18, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" штраф у сумі 305 120 632,32 грн, набрало законної сили протягом двадцяти днів з дня підписання рішення (тобто 03.07.2018), повний текст якого складено та підписано 13.06.2018 року, тобто до граничного терміну подання податкової декларації з податку на прибуток за півріччя 2018 року, а тому, на думку контролюючого органу, платник податків, на підставі наведеного вище, а також відповідно до п. 139.1.1 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України повинен був сформувати резерв, що відображається по рядку 2.1.1 додатку РІ Декларації з податку на прибуток за півріччя 2018 року.
Враховуючи викладене, суд звертає увагу на наступне.
Рішенням Господарського суд Дніпропетровської області від 07.06.2018 року по справі № 904/2128/18 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" штраф у сумі 305 120 632,32 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 616700,00 грн за подання первісного позову.

Рішення Господарського суд Дніпропетровської області від 07.06.2018 року по справі №904/2128/18 набрало законної сили 04.07.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Таким чином, суд вказує, що лише з 04.07.2018 року штраф у сумі 305 120 632,32 грн. стала сумою зобов`язання (заборгованістю) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт", а тому висновки контролюючого органу про те, що вказана сума набула статусу зобов`язання із 13.06.2018 року (дати складення повного тексту рішення Господарського суд Дніпропетровської області від 07.06.2018 року по справі №904/2128/18) є безпідставними.

З огляду на вказане, суд доходить висновку, що висновок контролюючого органу, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» відповідно до п. 139.1.1 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України повинен був сформувати резерв на суму зобов`язання у розмірі 305 120 632,32 грн. (заборгованості) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" та відобразити таку суму по рядку 2.1.1 додатку РІ Декларації з податку на прибуток за півріччя 2018 року є необґрунтованим, з огляду на викладене.

Відтак, відповідачем не доведено правомірність висновків про порушення ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» вимог п.п.139.1.1 ст.139 ПКУ, у зв`язку з не проведенням коригування фінрезультату до оподаткування на суму 305 120 632,32 грн. по рядку 2.1.1 Додатку РІ до декларації з податку на прибуток за півріччя 2018 року, а тому податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2024 року № 6 форми «Р» є протиправним та підлягає скасуванню.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.

Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як встановлено судом позивачем заявлено вимоги майнового характеру та подано до суду вказану позовну заяву за допомогою системи «Електронний суд», а отже позивачу необхідно було сплатити судовий збір за дану позовну заяву у розмірі 24 224,00 грн.

В свою чергу, позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 30280,00 грн., а отже позивачем переплачено судовий збір на 6 056,00 грн.

З урахуванням зазначеного, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь позивача судовий збір у розмірі 24 224,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (49033, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т Богдана Хмельницького, буд. 122, корпус Е-5, кімната 11 ) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Одеса, 65015, пр-т. Шевченка, 15/1 ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17 грудня 2024 року № 6 форми «ПС».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17 грудня 2024 року №6 форми «В1».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17 грудня 2024 року №6 форми «В4» в частині зменшення суми відємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у сумі податку на додану вартість 3 406 800,00 (три мільйона чотириста шість тисяч вісімсот грн. 00 коп.) гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17 грудня 2024 року № 6 форми «Р».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17 грудня 2024 року №4 форми «С».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17 грудня 2024 року №6 форми «П».

Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Одеса, 65015, пр-т. Шевченка, 15/1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (49033, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т Богдана Хмельницького, буд. 122, корпус Е-5, кімната 11 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 24 224,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 березня 2025 року, згідно з вимогами ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський