Справа № 160/27265/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 14.10.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019 у справі №1-13/2018 1844/16, 3011/16), з 05.06.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", їй було протиправно відмовлено в призначенні пенсії з мотивів відсутності необхідного стажу за вислугу років. Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач звернулася із цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
14.11.2024 відповідач через підсистему «Електронний суд» надав матеріали пенсійної справи позивача. Правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Позивач ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
05 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти.
Стаж за вислугу років позивача станом на 11.10.2017 складає 25 років 01 день.
Рішенням від 12.06.2024 №39 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в призначенні пенсії, посилаючись на те, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03.11.2017 №2148-VІІІ мають стаж за вислугу років 26 років 06 місяців.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернулася з даним позовом до адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Спірні правовідносини регулюються, серед іншого, Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі -Закон №1058 -ІV).

За ст. 1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями ст. 7 Закону №1788-XII встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (ст. 51 Закону №1788-XII).

За змістом ст. 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За п. 21 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

На переконання відповідача застосуванню підлягають п. 2-1, абзаців п. 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058, в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 на день набрання чинності 11.10.2017 та постанова №909 в редакції від 14.08.2015.

Відповідно до п. 2-1, абзаців п. 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058, в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацами 1, 2 п. 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058, в редакції Закону №2148, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

З постанови №909 в редакції від 14.08.2015 вбачається, що станом 11.10.2017 трудовий стаж працівника освіти, що дає право для призначення пенсії за вислугу років повинен складати з 01 квітня 2017 р. по 31 березня 2018 р. - не менше 26 років 6 місяців.

Таку позицію відповідача суд вважає помилковою і безпідставною, виходячи з такого.

Пункт е) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до внесення змін Законом України №213-VIII від 02.03.2015 був викладений в наступній редакції: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку .

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років (далі - Постанова №909).

В редакції від 28.12.2012 вказаною постановою було передбачено, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

В подальшому змінами, внесеними №213-VIII від 02.03.2015 до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом е) статті 55 Закону №1788-XII, а Законом України №911-VIII від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом е) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції Закону №911-VIII від 24.12.2015 встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:

які в період до 01 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;

1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року.

Постанова №909 в редакції від 22.12.2015 була викладена наступним чином: «пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років і після цієї дати: з 1 квітня 2019 до 31 березня 2020 - не менше 27 років 6 місяців.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII.

Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, зокрема, що положення статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №911-VI у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті е) статті 55 Закону №1788-XII, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України. Також, зазначив, що положення статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Отже, з 04.06.2019 відновила дію редакція статті 55 Закону №1788-XII, яка була чинною до 01.04.2015 (у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015).

Відтак, з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України №2-р/2019 від 04.06.2019, відновлено право позивача на призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 62 закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Відповідно до п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.(п. 20 Порядку).

Постановою №909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, до якого включена робота, зокрема на посаді вчителя в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, дитячих будинках, дитячих трудових виховно-трудових колоніях, дитячих приймальних пунктах і приймальниках-розподільниках для неповнолітніх, логопедичних пунктах і стаціонарах, школах-клініках.

Згідно з приміткою 2 Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

На підтвердження необхідного стажу, який надає право на пенсію за вислугу років позивачем було надано копію трудової книжки НОМЕР_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 працювала у наступні періоди:

- з 10.09.1986 до 29.06.1987 - навчання в педкласі (навчання зараховано до вислуги років за рішенням суду від 02 жовтня 2023 року у справі №160/22375/23);

- з 06.08.1987 прийнята на посаду вихователя дитяслей-сада №51 відділу дошкільних закладів;

- з 02.11.1987 переведена на посаду вихователя дитяслей-садочка №180 ВДЗ;

- з 31.12.1991 звільнена за переведенням на роботу в Дзержинський районний відділ народної освіти за згодою між керівниками;

- з 02.01.1992 прийнята за переведенням в дошкільний заклад №180 Дзержинського районо на посаду вихователя;

- з 24.02.1995 звільнена за переведенням в дитячий садок №231;

- з 01.03.1995 прийнята на посаду в дитяслі-садочок № 231 на посаду вихователя;

- з 06.04.2004 звільнена з займаної посади за власним бажанням;

- з 16.08.2004 прийнята на посаду вихователя в Комунальний дошкільний навчальний заклад №231;

- з 30.09.2008 звільнена з займаної посади за власним бажанням;

- з 19.05.2014 прийнята на посаду вихователя (на час догляду за дитиною до 3-х років в ККДНЗ №231;

- з 01.09.2014 переведена на посаду вихователя постійно;

- з 04.06.2024 звільнена з виходом на пенсію за вислугою років ст. 38 КЗпП України.

Так, суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні від 12.06.2024 №39 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказало, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» спеціальний стаж позивача складав 25 років та 1 день, що недостатньо для призначення пенсії. При цьому, обчислення спеціального стажу було здійснено відповідачем станом на 11.10.2017, без врахування рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019.

Враховуючи, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 05.06.2024, тобто після прийняття рішення Конституційним Судом України від 04.06.2019, а відтак відповідач повинен був застосовувати положення п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону №1788 в первісній редакції, яка визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Отже, в спірних правовідносинах на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 мала необхідний спеціальний стаж, визначений пунктом "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ, що станом на 11.10.2017 становив 25 років та 1 день (в межах від 25 до 30 років). Тобто, даний спеціальний стаж є цілком достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років, оскільки перевищує необхідний мінімум у 25 років.

Щодо постанови №909 в частині встановлення нею станом на 11.10.2017 необхідного стажу, пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються за наявності спеціального стажу роботи станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років і після цієї дати: з 1 квітня 2017 до 31 березня 2018 - не менше 26 років 6 місяців. Оскільки зміни, які встановлювали ці умови для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були визнані неконституційними та втратили чинність з 04.06.2019 і Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу порівняно з постановою №909 ,то остання має застосовуватися в редакції, яка не суперечить цьому Закону.

Отже, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач мала необхідних стаж для призначення пенсії відповідно до пункту ''е'' статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.06.2024 №39 у призначенні позивачу пенсії відповідно до пункту ''е'' статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення'», та захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу, зважаючи на те, що інших підстав для відмови у її призначенні відповідачем не зазначено.

Зважаючи на визнання судом протиправною відмову відповідача щодо призначення і виплати позивачу пенсії за вислугу років, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 05.06.2024 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019 у справі №1-13/2018 1844/16, 3011/16).

Частиною 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи сплату позивачем при поданні позовної заяви судового збору в сумі 1211,20 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав щодо присудження з суб`єкта владних повноважень на користь позивача зазначених судових витрат.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.06.2024 №39 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 05.06.2024 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяч двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон