Справа № 560/242/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/242/25
РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради , Нетішинської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення і дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради, Нетішинської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Нетішинської міської ради №39/1924 від 22.09.2023, в частині затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м. Нетішин та плану зонування території м. Нетішин" із віднесенням земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0647, до санітарно-захисної зони кладовищ;

- визнати протиправними дії Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови у наданні мені, ОСОБА_1 , будівельного паспорта забудови земельної ділянки за моєю заявою від 14 жовтня 2024 року, і зобов`язати Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути мою, ОСОБА_1 , заяву про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0647.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що маючи намір побудувати на власній земельній ділянці житловий будинок звернувся до відповідача із заявою про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Проте, за результатами розгляду такої заяви відповідач відмовив у видачі будівельного паспорта через невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, оскільки земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні від кладовища.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 14 жовтня 2024 року № Ш/65-02-01/2024 зареєстрована заява на видачу будівельного паспорта з доданими до неї документами щодо нового будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку на АДРЕСА_1 . Розглянувши зазначену заяву з доданими до неї документами, керуючись чинною містобудівною документацією, відповідно до пункту 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства реї зонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011, відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради 25 жовтня 2024 року №111/02-01-87/2024 видано повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорта, у зв`язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: відповідно до генерального плану затвердженого рішенням Нетішинської міської ради від 22 вересня 2023 року № 39/1924 "Про затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м.Нетішин та плану зонування території м.Нетішин", земельна ділянка, що на АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :02:002:0647, потрапляє у санітарно-захисну зону кладовища, де діє заборона нового будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель та споруд. Від 07 листопада 2024 року відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради за № Ш/70-02-01/2024 зареєстрована повторна заява на видачу будівельного паспорта з доданими документами щодо нового будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку на АДРЕСА_1 . В результаті розгляду зазначеної заяви з доданими документами відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради видане повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорта від 11 листопада 2024 року №Ш/02-01-98/2024, у зв`язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: відповідно до генерального плану затвердженого рішенням Нетішинської міської ради від 22 вересня 2023 року № 39/1924 "Про затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м.Нетішин та плану зонування території м.Нетішин", земельна ділянка, що на АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :02:002:0647, потрапляє у санітарно-захисну зону кладовища, де діє заборона нового будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель та споруд. Вказує, що відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування. А також відповідно до частини 7 статті 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", за порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Як вбачається із аналізу норм Законодавства, оскаржувана відмова відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету міської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорту забудови земельної ділянки, була вчинена в межах повноважень і у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що віднесення належної ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки до санітарно-захисної зони кладовищ, де діє заборона нового будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель та споруд, порушує його право приватної власності на землю щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд, зокрема, будувати житловий будинок та інші будівлі і споруди, самостійно господарювати на землі, тобто, використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 11 березня 2019 року придбав земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :021002:0647 із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що підтверджується договором купівлі-продажу № 271 від 11.03.2019.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 159050100 від 11.03.2019 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до генерального плану, затвердженого рішенням Нетішинської міської ради "Про затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м. Нетішин та плану зонування території м. Нетішин" № 39/1924 від 22.09.2023 земельна ділянка позивача потрапляє у санітарно-захисну зону кладовищ, де діє заборона нового будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель та споруд.

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради із заявою щодо видачі будівельного паспорта щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0647.

Згідно з відповіддю Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради, відповідно до повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорта № Ш/02-01-87/2024 від 25.10.2024 відмовлено в наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки :02:002:0647 у зв`язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (Закон № 3038-VI) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно із пп.6, 7 ч.1 ст.7 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом:

- контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації;

- надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім анулювання (скасування) документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів):

- виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів;

- виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів;

- центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, розташованих за межами населених пунктів і на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), розташованих у межах сіл, селищ та міст (крім міст, які є адміністративними центрами областей, міст з чисельністю населення понад 50 тисяч, міст Києва та Севастополя), а також щодо всіх об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), розташованих у межах населених пунктів.

Відповідно до ст. 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; виконання підготовчих та будівельних робіт; державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Статтею 27 Закону № 3038-VI визначено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі будівельного паспорта визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до п. 1.2 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 № 103 (Порядок №103), будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Згідно із п.2.3 Порядку №103 уповноважений орган з питань містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, будівельним нормам і правилам.

Відповідно до ст.16 Закону № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.

Згідно із п. 4.1 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.11.2011 № 290, рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Відповідно до генерального плану, затвердженого рішенням Нетішинської міської ради "Про затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м. Нетішин та плану зонування території м. Нетішин" № 39/1924 від 22.09.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0647 потрапляє у санітарно-захисну зону кладовищ.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про систему громадського здоров`я" державні медико-санітарні правила (санітарні регламенти) - обов`язкові для виконання заходи та вимоги, необхідні для забезпечення державних медико-санітарних нормативів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і поширення інфекційних та масових неінфекційних хвороб (отруєнь) серед населення. Державні медико-санітарні правила включають державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарні регламенти та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Державними санітарними правилами і нормами Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України, затвердженими наказом МОЗ України від 01.07.1999 №28 встановлено, що кладовища повинні бути розміщені в приміській зоні міських поселень і поблизу місць розташування сіл. Санітарно-захисна зона від території кладовища традиційного поховання і крематорію до житлових і громадських будівель, зон відпочинку, а також колективних садів та городів повинна бути не меншою 300 м, а від території кладовища для поховання урн після кремації до житлових і громадських будівель та об`єктів, що прирівняні до них, має бути не меншою 100 м.

Згідно з приміткою до цього пункту у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення, зокрема, житлових будинків з придомовими територіями.

Разом з цим, згідно із положенням ст. 373 ч. 1 ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону № 3038-VI забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Стаття 1 Закону України "Про землеустрій" визначає, цільове призначення земельної ділянки це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно зі змістом статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Частиною першою статті 193 ЗК України встановлено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відомості щодо цільового призначення земельної ділянки відображаються у державному земельному кадастрі.

Згідно наявного у матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № 159050100 від 11.03.2019 належна позивачу земельна ділянка була сформована 11.03.2019 року із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 у справі №640/23893/19 звертав увагу на той факт, що "цільове призначення земельної ділянки (категорія земель та певний вид використання земельної ділянки в межах відповідної категорії земель)" в розумінні Земельного кодексу України та "функціональне призначення території" в розумінні Генерального плану міста, як містобудівної документації, розробленої відповідно до містобудівного законодавства та державних будівельних норм, не є тотожними і однорідними поняттями в регулюванні земельних правовідносин, оскільки в межах певної функціональної території міста, визначеної містобудівною документацією, зокрема Генеральним планом міста, можуть бути різні цільові призначення земельних ділянок.

За змістом постанови Верховного Суду від 21.02.2022 у справі 826/1732/18 обов`язковим є використання земельної ділянки за її цільовим призначенням навіть в разі встановлення нового функціонального призначення, якщо це відбулося вже після набуття права власності на землю.

Положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Цивільного кодексу України, відповідно до яких забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, а власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, мають вищу юридичну, ніж рішення органу місцевого самоврядування про затвердження Генерального плану міста.

Відповідно до частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, вирішуючи цей спір, належить застосовувати положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Цивільного кодексу України, як акти вищої юридичної сили.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №815/1373/18.

Суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зонування території здійснюється з дотриманням, зокрема, вимог урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території.

Формування земельної ділянки :02:002:0647 та встановлення її цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відбулося значно раніше, аніж було внесено зміни до генерального плану м. Нетішин та плану зонування території м. Нетішин" №39/1924 від 22.09.2023, згідно з якими цю земельну ділянку було віднесено санітарно-захисної зони кладовищ.

Відтак, наявність декількох рішень щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0647, які суперечать одне одному, порушує право позивача на вільне розпорядження та користування земельною ділянкою, тобто оскаржуване рішення Нетішинської міської ради "Про затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м. Нетішин та плану зонування території м. Нетішин" №39/1924 від 22.09.2023, в частині затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м. Нетішин та плану зонування території м. Нетішин" із віднесенням земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0647 до санітарно-захисної зони кладовищ є протиправним в цій частині

Таким чином, оскільки земельна ділянка із кадастровим номером :02:002:0647, яка розташована по вул. Солов`євська в м. Нетішин, Хмельницької області, належить позивачу та має цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), позивач має право використати таку земельну ділянку для будівництва житлового будинку.

Наведене свідчить про протиправність оскаржуваного рішення Нетішинської міської ради №39/1924 від 22.09.2023, а також протиправність дії відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача, суд виходить із наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, згідно з приписами частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Для належного захисту прав позивача, порушених у межах спірних правовідносинах вказаними діями відповідача, необхідно зобов`язати відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.10.2024 року про видачу будівельного паспорту на забудову земельної ділянки загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :021002:0647, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Таким чином, адміністративний позов належить задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Нетішинської міської ради № 39/1924 від 22.09.2023, в частині затвердження містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану м. Нетішин та плану зонування території м. Нетішин" із віднесенням земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0647, до санітарно-захисної зони кладовищ.

Визнати протиправними дії відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки оформленої повідомленням № Ш/02-01-87/2024 від 25.10.2024, реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва ВР01:5934-7976-2313- 3607.

Зобов`язати Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо видачі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :021002:0647, яка розташована по АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради (вул. Шевченка, 1, м. Нетішин, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, 30100 , код ЄДРПОУ - 34256751) Нетішинська міська рада (вул. Шевченка, 1, м. Нетішин, Хмельницька область, 30100 , код ЄДРПОУ - 25939741)

Головуючий суддя П.І. Салюк