Справа № 520/33633/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 р.Справа № 520/33633/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

представника позивача Калини К.П.

представника відповідача Книги Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 (суддя Кухар М.Д.; м. Харків; повний текст складено 18.03.2024) по справі № 520/33633/23

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" (далі по тексту позивач, СТОВ "Мрія") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУДПС у Харківській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 5 від 16.08.2023 форми В4, яким СТОВ Мрія зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11645847 грн., та податкове повідомлення-рішення № 5 від 16.08.2023 форми ПС щодо нарахованого штрафу у розмірі 1020 грн. за ненадання документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, прийнятими без урахування наданих позивачем пояснень та додаткових документів, необґрунтованими, та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 по справі № 520/33633/23 у задоволенні адміністративного позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 по справі № 520/33633/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги СТОВ «Мрія» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, зазначає, що при формуванні від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та заповненні додатка 2 до декларації з ПДВ позивачем з жовтня 2022 року застосовано принцип хронології, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого, а саме: сума від`ємного значення зменшується на суму податкових зобов`язань поточного (звітного) періоду і дане зменшення відображається у найдавнішому періоді, та сума від`ємного значення збільшується на суму податкового кредиту поточного (звітного) періоду і відображається стрічкою з зазначенням звітного періоду виникнення.

Таким чином, при розрахунку різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду враховується увесь обсяг податкового кредиту, зазначений у рядку 17 Декларації, до складу якого входить, у тому числі, сума від`ємного значення попереднього звітного періоду.

Вказує, що ПК України та Порядком №21 не встановлено особливостей та хронології відображення від`ємного значення ПДВ звітного (податкового) періоду в додатках 2(Д2) та 3(Д-3) до декларації, при цьому, при заповненні як додатка 2(Д2), так і таблиці 2 додатка 3(Д3) до декларації доцільно застосовувати принцип хронологічного формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного звітного періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого (листи ДФСУ від 04.01.2019 р. №58/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, від 11.05.2018 р. №2082/6/99-99-15-03-02-15/ІПК).

Таким чином, при заповненні Декларації з ПДВ та додатків до неї скаржник послідовно притримувався чіткої методології, описаної вище.

Вказує, що всі податкові накладні та первинні документи, які стосуються формування від`ємного значення ПДВ, піддавалися перевірці та щодо них взагалі відсутні будь-які зауваження щодо їх ненадання.

Зазначає, що відповідач не вжив жодних документально підтверджених дій для того, щоб отримати у скаржника додаткове, окрім вже вивчених документів, документальне підтвердження від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11 645 847 грн..

Окрім того, вказує, що зазначене вище є підтвердженням того, що штраф у розмірі 1020 грн. за ненадання документів, згідно з ППР № 5 від 16.08.2023 форми «ПС», був накладений неправомірно.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 по справі № 520/33633/23.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія", податковий номер 30378024, зареєстровано в Красноградській районній державній адміністрації № 0000058 від 25.01.2000, місце знаходження підприємства: Харківська область, Красноградський район, с. Петрівка, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області (Красноградський район).

Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку СТОВ "Мрія", за результатами якої складено акт від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Відповідно до акту від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024, контролюючим органом встановлено наступні порушення:

1) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПКУ, завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2023 року (р.21) на суму 11645847,0 грн.4

2) п. 44.5 ст. 44, п. 121.1 ст. 121 ПКУ, в частині ненадання платником податку податків оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копії при здійснені податкового контролю в повному обсязі.

31 липня 2023 року СТОВ «Мрія» подано до відповідача заперечення на акт перевірки з додатковими доказами, а саме копії документів з ПДВ та додатками до них за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року, копію запиту про надання документів від 04.07.2023, копію відповіді СТОВ «Мрія» від 07.07.2023.

За результатами розгляду заперечень відповідачем прийнято рішення №2390/ж12//20-40-07-02-10 від 10.08.2023, згідно з яким висновки акту перевірки від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024, вважаються підтвердженими.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.08.2023:

- форми «В4» № 5, яким платнику зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11645847 грн.;

- форми «ПС» №, яким нараховано штраф у розмірі 1020 грн. за ненадання документів.

За наслідками адміністративного оскарження, рішенням Державної податкової служби України від 13.10.2023 №30664/6/99-00-06-01-02-06 податкові повідомлення-рішення від 16.08.2023 № 5, залишено без змін, а скаргу позивача залишено без задоволення.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості останнього.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1 ПК України).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як визначено п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані положеннями Законом України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV).

Первинним, згідно з приписами статті 1 Закону №996-ХІV, є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо її закінчення.

В силу вимог статті 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, право платника податків на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.

У зв`язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14, від 14 березня 2017 року у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема, у постанові від 06 лютого 2018 року № К/9901/5042/17.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Як встановлено судовим розглядом зі змісту акту перевірки від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024, контролюючим органом вказано про наявність порушення, що полягає у завищенні податкового кредиту з ПДВ за квітень 2023 року в розмірі 11645847,00 грн..

В ході перевірки встановлено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ у квітні 2023 року є здійснення операцій з придбання сировини, добрив для вирощування сільхозпродукції та наявність значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформоване з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду в сумі 34911200 грн., в тому числі жовтень 2022 року 3818985,00 грн., листопад 2022 року 34685,00 грн., грудень 2022 року 14169500 грн., січень 2023 року 3002355 грн., лютий 2023 року 5336678 грн. та березень 2023 року - 8548997 грн..

Від`ємне значення розраховується за правилами п.200.1 ПКУ як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду і сумою податкового кредиту такого (звітного) періоду.

Згідно з наданими податковими деклараціями з податку на додану вартість, від`ємні значення, що включаються до складу податкового боргу за періоди жовтень 2022 року 11645847 грн., листопад 2022 року 22169194 грн., грудень 2022 року 15718980 грн., січень 2023 року 26558962 грн., лютий 2023 року 27339562 грн., березень 2023 року 32358662 грн., квітень 2023 року 34911200 грн..

Враховуючи викладене, різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, розрахована відповідно до п. 200.1 ст. 200 Кодексу (значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформовано з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду декларації за квітень 2023 року), за даними перевірки первинних документів, згідно з даними податкового та бухгалтерського обліку, податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) та відображених до Додатку 1 до Декларації з ПДВ «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) за відповідні періоди, має наступне від`ємне значення - 23 265 353 грн., а саме: жовтень 2022 року -10523347 грн., листопад 2022 року - 6450214 грн., грудень 2022 року -10839982 грн., січень 2023 року -780600 грн., лютий 2023 року -2552538 грн..

Згідно з наявними первинними документами, наявність значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформоване з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду, згідно з даними платника ,34911200 грн., за даними акту перевірки -23265353 грн, відхилення склало 11645847 грн..

Згідно з додатком 1 до Декларації з ПДВ, за відповідні періоди встановлено відсутність зареєстрованих податкових накладних на загальну суму 11645847 грн. за відповідні періоди.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації), встановлено його завищення за квітень 2023 року на суму 11645847 гр.н, внаслідок завищення показника рядку 19 (колонка Б) Декларації.

У свою чергу, у позовній заяві СТОВ «Мрія» не наведено жодного твердження, що б свідчило про протиправність висновків контролюючого органу, зроблених за наслідками проведеної позапланової виїзної перевірки, та, як наслідок, неправомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення № 5 від 16.08.2023.

З огляду на наведене, в межах тих доводів, які заявлені позивачем, колегія суддів не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № 5 від 16.08.2023.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 5 від 16.08.2023 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 1020,00 грн., слід зазначити таке.

Відповідно до п.п.20.1.6. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п.85.4. ст.85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Матеріали справи підтверджують, що наказом ГУДПС у Харківській області №2526-п від 26.06.2023 затверджено проведення документальної позапланової виїзної перевірку СТОВ «Мрія» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Перевірка проводилась у період з 26.06.2023 по 14.07.2023.

В ході перевірки ГУ ДПС у Харківській області позивачу вручено запит від 04.07.2023 №б/н щодо надання письмових пояснень та документального підтвердження з питань, що належать або пов`язані з переметом перевірки.

Позивачем 07.07.2023 подано копії документів, однак копії документів на суму 11645847 грн. до перевірки не надані, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Харківській області складено акт від 17.07.2023 №4344/20-40-07-05-03/30378024 про надання СТОВ "Мрія" документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, не в повному обсязі.

Також, відповідно до додатку №1 до акту перевірки від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024, позивачем підтверджено, що первинні документи використані при проведенні перевірки достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові документи, що свідчать про діяльність суб`єкта господарювання за період, що перевіряється, відсутні.

Згідно з п.121.1 ст.121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення № 5 від 16.08.2023, яким до позивача застосовану штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1020,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції не підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову СТОВ "Мрія".

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 по справі № 520/33633/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 13.03.2025 року