Справа № 642/547/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Цибульська С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 р. Справа № 642/547/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025, вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська, 61052, по справі № 642/547/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому позивач просив суд скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 580 від 26.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Разом із позовною заявою позивачем було подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2025 вказану позовну заяву залишено без руху з огляду на визнання судом неповажними підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, що вказані позивачем, надано позивачу строк 10 днів на усунення недоліків позовної заяви.

11.02.2025 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Так, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду цією позовною заявою позивач зазначив про те, що 28.12.2024 року він був госпіталізований до КНП "Берестинська міська лікарня" де перебував на стаціонарному лікуванні з 28.12.2024 по 31.12.2024, після чого у період з 01.01.2025 по 05.01.2025 стан його здоров`я погіршився і з 06.01.2025 по 15.01.2025 він лікувався в КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфософського". Вказав, що лікування не закінчилось випискою з лікарень і у періоди з 01.01.2025 по 05.01.2025 та з 16.01.2025 по 30.01.2025 він лікувався вдома. Його важкий стан здоров`я у зазначені періоди підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які він додав до заяви. Оскільки у вказані періоди він був зосереджений на лікуванні, тому вважає, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 визнано неповажними причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку для звернення до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та відмовити у задоволенні заяви позивача про поновлення такого строку, адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 у справі №642/547/25, визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 580 від 26.12.2024 та поновити строк на оскарження вказаної постанови.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покладено доводи, аналогічні тим, що містить заява позивача від 11.02.2025. Крім того зазначив, що суд постановляючи оскаржувану ухвалу вийшов за межі свої повноважень та допустив об`єктивне трактування його гарантованих прав на медичну допомогу. Вказав, що у період з 01.01.2025 по 05.01.2025 він продовжував лікування, яке йому було призначено, отже він навів переконливі доводи, які свідчать про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду за захистом порушеного права протягом установленого законом строку.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивача, зазначив, що суд не враховує в якості поважної причини пропуску строку на звернення з позовом твердження позивача про погане самопочуття у зазначений період, оскільки наведені позивачем обставини не підтверджені належними та допустимими доказами та не бере до уваги в якості допустимих та достовірних доказів долучені позивачем до заяви про поновлення строку письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки належними та допустимими доказами такого стану здоров`я може бути відповідна медична документація (листки непрацездатності, виписки із медичної карти, консультативні висновки лікаря тощо), однак таких документів за періоди з 01.05.2025 по 05.01.2025 та з 16.01.2025 по 30.01.2025 позивачем суду не надано, отже позивачем не надано суду належних допустимих достовірних та достатніх доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку встановленим судом фактичним обставинам справи та застосуванню норм матеріального та процесуального права колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першої статті 118 КАС України регламентовано, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на думку колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції) позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування ч. 1 ст. 121 КАС України, уперше сформульовано у постанові від 20.11.2019 року у справі № 9901/405/19. Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Однак, закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У цій справі спір стосується оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 580 від 26.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 винесена 26.12.2024, копія цієї постанови отримана позивачем у той же день.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже позивач мав право звернутися до суду з вказаним позовом протягом десяти днів з дня винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а саме: до 05.01.2025 включно.

Разом з тим, з позовом про оскарження вказаної постанови позивач звернувся до суду лише 30.01.2025 року (відповідно до штампу на позовній заяві), тобто с пропуском десятиденного строку, визначеного для звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з позовною заявою позивач вказав, що він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Берестинська міська лікарня» у період з 28.12.2024 по 31.12.2024. Окрім того позивач зазначив, що він перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського» у період з 06.01.2025 по 15.01.2025, а у період з 01.01.2025 по 05.01.2025 та з 16.01.2025 по 30.01.2025 року він продовжував лікування, з огляду на що був позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк.

На підтвердження вказаних доводів позивач надав медичні виписки та письмові пояснення ОСОБА_5 від 06.02.2025, ОСОБА_2 від 07.02.2025, ОСОБА_4 від 08.02.2025.

Колегія суддів звертає увагу, що у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), однак позивач позовну заяву подав до суду більш ніж через місяць після її складання та отримання ним.

Колегія критично відноситься до доводів позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки навіть після закінчення його лікування у КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського» у період з 06.01.2025 по 15.01.2025 позивач звернувся до суду більш ніж через десять днів з дня його виписки із старціонару.

У той же час, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування приписів КАС України щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а відтак і про повернення позовної заяви позивачу.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 по справі № 642/547/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло