Справа № 320/1906/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року справа №320/1906/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, яке викладене у формі листа від 30.07.2024 № 30301-29818/К-02/8-2600/246 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу з 21.06.2024 пенсію за віком у розмірі 60% від заробітку відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувати до сажу державної служби періоди роботи з 26.01.1995 по 17.06.1997, з 24.06.1997 по 03.05.1998, з 04.05.1998 по 03.05.1999, з 04.05.1999 по 30.10.2000, з 01.11.2000 по 16.06.2002, з 17.06.2002 по 04.05.2003, з 05.05.2003 по 01.01.2004, з 02.01.2004 по 09.08.2005, з 10.08.2005 по 16.06.2011, з 17.06.2011 по 15.08.2011, з 05.02.2013 по 12.02.2014, з 13.02.2014 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 01.05.2016 згідно відомостей зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 08.08.1985.

В обґрунтування позову позивач вказала, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), починаючи з 19.05.2025.

21.06.2024 позивач звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії згідно із приписами статті 37 та пунктів 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Однак листом ГУ ПФУ в м. Києві від 30.07.2024 №30301/-29818/К-02/8-2600/24 відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії згідно із Законом №889-VIII у зв`язку із тим що позивач мала менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 (Закону України Про державну службу), маючи лише 5 років 7 місяців 17 днів такого стажу станом на 01.05.2016, а саме: з 05.02.2013 по 01.05.2016 у Київському обласному управлінні статистики та з 05.02.2013 по 01.05.2016 у Державній службі статистики України. Відповідачем не було враховано до стажу позивача період роботи в органах податкової інспекції.

Позивач, не погоджуючись з вказаним розрахунком, вважаючи такі дії відповідача протиправними, та такими що порушують її права на належний соціальних захист та справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування свої вимог позивачка зазначила, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229), до стажу державної служби зараховується час перебування на відповідних посадах в органах, передбачених Законом №2493-III. З урахуванням наведеного вважає, що оскільки на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ вона досягла необхідного віку, у неї наявний необхідний страховий стаж, в тому числі стаж роботи в органах державної влади на 01.05.2016 становить понад 10 років, який в силу вищенаведених норм зараховується до стажу державної служби, тому вона має право на призначення пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/1906/25 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цим же судовим рішенням запропоновано відповідачу упродовж п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати суду: відзив на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; документи, що підтверджують надіслання (надання) копії відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Крім того, учасникам справи роз`яснено, що позивач упродовж п`ятиденного строку має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів, відлік якого починається: для позивача - з моменту отримання відзиву на позовну заяву, для відповідача - з моменту отримання відповіді на відзив.

Приписами частини першої другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено що, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач своїм правом про надання письмового відзиву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань по суті спору не надав.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач ( ОСОБА_1 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

21.06.2024 позивач звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення їй пенсії згідно із приписами статті 37 та пунктів 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Однак листом ГУ ПФУ в м. Києві від 30.07.2024 №30301/-29818/К-02/8-2600/246 відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії згідно із Законом №889-VIII у зв`язку із тим що позивач мала менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 (Закону України Про державну службу), маючи лише 5 років 7 місяців 17 днів такого стажу станом на 01.05.2016, а саме: з 05.02.2013 по 01.05.2016 у Київському обласному управлінні статистики та з 05.02.2013 по 01.05.2016 у Державній службі статистики України.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії відповідно до Закону №889-VIII, у зв`язку з неврахуванням відповідачем стажу роботи позивача згідно з відомостями з трудової книжки, стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується наступними нормативно-правовими актами.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ)

01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так згідно з пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18).

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з наведеного випливає, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ, на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад, не перелічених у цій статті, та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Із рішень ГУ ПФУ в м. Києві від 30.07.2024 № 29818/К-02/8-2600/24 вбачається, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії відповідно доЗакону №3723-ХІІ є відсутність стажу 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. При цьому не зараховано до стажу державної служби періоди роботи позивачки, що вказані в її трудовій книжці.

Так, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , доданої позивачем, позивачка починаючи з 26.01.1995 по 17.06.1997, з 24.06.1997 по 15.08.2011, та з 05.02.2013 по 09.09.2016 дійсно працювала на різних посадах в органах державної податкової служби та державної служби статистики. Так, зокрема:

- З 26.01.1995 по 17.06.1997 на посадах економіста 1-ої категорії відділу реєстрації обчислення індексів цін та провідного економіста відділу реєстрації і обчислення індексів цін Київського обласного управління статистики;

- З 24.06.1997 по 03.05.1998 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу обліку та звітності Управління оперативної звітності і статистики Державної податкової адміністрації України;

- З 04.05.1998 по 03.05.1999 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу обліку платежів до бюджету Управління оперативної звітності і статистики Державної податкової адміністрації України;

- З 04.05.1999 по 30.10.2000 на посаді головного державного податкового інспектора відділу обліку та звітності Управління оперативної звітності і статистики Державної податкової адміністрації України;

- З 01.11.2000 по 16.06.2002 на посаді головного державного податкового інспектора відділу бюджетних надходжень Головного управління обліку і звітності Державної податкової адміністрації України;

- З 17.06.2002 по 04.05.2003 на посаді головного державного податкового інспектора відділу показників бюджетних надходжень Головного управління інформатизації та обліку Державної податкової адміністрації України;

- З 05.05.2003 по 01.01.2004 на посаді головного державного податкового інспектора відділу показників звітності та бюджетних надходжень управління звітності Головного управління адміністрування облікових показників та звітності Державної податкової адміністрації України;

- З 02.01.2004 по 09.08.2005 на посаді головного державного податкового інспектора відділу показників звітності та бюджетних надходжень управління звітності Департаменту адміністрування облікових показників та звітності Державної податкової адміністрації України;

- З 10.08.2005 по 16.06.2011 на посаді головного державного податкового інспектора відділу звітності та надходжень Департаменту обліку та звітності Державної податкової адміністрації України;

- З 17.06.2011 по 15.08.2011 на посаді головного державного податкового інспектора відділу зведеної звітності управління обліку та звітності Департаменту прогнозування, аналізу, обліку та звітності Державної податкової служби України;

- З 05.02.2013 по 12.02.2014 на посаді провідного спеціаліста-економіста відділу статистичної методології та підтримки метаінформації департаменту статистичної методології Державної служби статистики України;

- З 13.02.2014 по 31.08.2014 на посаді головного спеціаліста-економіста відділу статистичної методології та підтримки метаінформації департаменту статистичної методології Державної служби статистики України;

- З 01.09.2014 по 09.09.2016 на посаді головного спеціаліста-економіста відділу математичних методів та підтримки метаінформації департаменту статистичної інфраструктури Державної служби статистики України.

Загальний стаж роботи позивача на цих посадах в сумі складає понад 19 років.

У період проходження Позивачем державної служби в органах державної податкової служби до 2016 року діяв «Порядок обчислення стажу державної служби», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, яким визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Пунктом 2 цього Порядку було визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

За правилами пункту 4 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (чинного з 01.05.2016) до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» під державною службою розуміють професійну діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Такі особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Приписами частини 2 статті 9 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» передбачено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено Законами України.

Водночас спеціальним законом, що визначав на час спірних правовідносин статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні», який втратив чинність 19.11.2012 на підставі Закону України від 05.07.2012 № 5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні». Положеннями частини 1 статті 4 цього Закону на державну податкову адміністрацію та підпорядковані їй державні податкові адміністрації в областях та відповідні державні податкові інспекції покладалися функції реалізації єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів.

Посадовою особою органу державної податкової служби могла бути лише особа, яка мала освіту за фахом та відповідала кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягали атестації, після якої таким особам присвоювалися спеціальні звання (частини 5, 6 статті 15 цього Закону). Видатки на утримання органів державної податкової служби визначалися Кабінетом Міністрів України і фінансування здійснювалося з державного бюджету (стаття 6 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні»). У той же час, пунктом 341.1 статті 341 Податкового кодексу України встановлено, що служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Окремо слід зауважити, що згідно з пунктом 342.4 статті 341 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» (пункт 344.1 статті 344 Податкового кодексу України). При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що посадові особи державної податкової служби, яким було присвоєно спеціальні звання, виконують завдання і функції держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі, відповідно, є державними службовцями.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у період з 26.01.1995 по 17.06.1997, з 24.06.1997 по 15.08.2011, з 05.02.2013 по 09.09.2016 позивач займала посади в органах державної влади (державної податкової служби та державної служби статистики), час роботи на яких зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим відмови ГУ ПФУ в м. Києві у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби є протиправною (вказані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №735/939/17).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у ГУ ПФУ в м. Києві не було фактичних та правових підстав для відмови зарахування до стажу державної служби позивача періодів роботи на відповідних посадах державної податкової служби та державної служби статистики та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до оригіналу квитанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 1211,20 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 291 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 30.07.2024 № 30301-29818/К-02/8-2600/246 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII на підставі її заяви від 21.06.2024;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 21.06.2024 пенсію за віком у розмірі 60% від заробітку відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувати до сажу державної служби періоди роботи з 26.01.1995 по 17.06.1997, з 24.06.1997 по 03.05.1998, з 04.05.1998 по 03.05.1999, з 04.05.1999 по 30.10.2000, з 01.11.2000 по 16.06.2002, з 17.06.2002 по 04.05.2003, з 05.05.2003 по 01.01.2004, з 02.01.2004 по 09.08.2005, з 10.08.2005 по 16.06.2011, з 17.06.2011 по 15.08.2011, з 05.02.2013 по 12.02.2014, з 13.02.2014 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 01.05.2016 згідно відомостей зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 08.08.1985.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.