Справа № 120/16639/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2025 р. Справа № 120/16639/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та допомоги в разі загибелі (смерті) деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України (далі - Мінветеранів, відповідач 1), Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та допомоги в разі загибелі (смерті) деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - відповідач 2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення від 08.01.2025, мотивовані протиправністю дій відповідача 1 щодо не призначення та не виплати позивачу в повному обсязі одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою від 17.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

07.01.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, зазначив, що міжвідомча комісія прийняла правомірне рішення щодо виплати позивачу частки 1/2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551-XII та Порядком № 336, оскільки другому члену сім`ї загиблого військовослужбовця вже була призначена одноразова грошова допомога, передбачена Законом № 2011-XII, у розмірі 1/2 частини 15,0 млн. грн у сумі 7,5 млн. грн.

09.01.2025 представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявлені позовні вимоги були скеровані до Міністерства у справах ветеранів України.

Також, 09.01.2025 від представника позивача отримано відповідь на відзив, в якому останній наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Вказав на те, що син може отримати повну суму за Порядком № 336, оскільки мати реалізувала своє право на ОГД за іншою постановою і більше не може бути заявницею за Порядком № 336. Мінветеранів мало інформацію про отримання матір`ю ОГД за Постановою № 168, тому мало призначити ОГД синові у повному обсязі.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

З матеріалів позовної заяви слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час захисту Батьківщини, загинув батько позивача, ОСОБА_2 .

Як зазначив представник позивача та не заперечується відповідачами, до членів сім`ї загиблого ОСОБА_2 відносяться його син - ОСОБА_1 та матір - ОСОБА_3

11.04.2024 позивач отримав посвідчення серії НОМЕР_1 на користування пільгами, встановленими законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, строком дії до 11.04.2025.

16.05.2024 позивач через центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Жмеринської міської ради звернувся до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та допомоги в разі загибелі (смерті) деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" із заявою щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, яка передбачена частиною сьомою статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вказане звернення 20.05.2024 зареєстровано за вх. №В-2970 в Міністерстві у справах ветеранів України (далі -Мінветеранів).

З метою уточнення інформації про заявника, Мінветеранів листом від 29.05.2024 №8629/4/5.3-24 звернулося до Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Жмеринської міської ради з клопотанням надати інформацію про підстави надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці ОСОБА_1 відповідно до пункту 5 статті 10-1 Закону № 3551-ХІІ.

Мінветеранів розглянуло відповідну заяву та листом від 31.05.2024 № 8743/1.3/5.3-24 повідомило позивача, що відповідно до пункту 10 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 (далі Порядок № 336), міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам щодо яких здійснено запит, а також уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

Також Мінветеранів зазначило, що після надходження уточненої інформації, на засіданні міжвідомчої комісії будуть розглянуті документи та прийнято відповідне рішення, про що позивача буде повідомлено додатково.

Як повідомив у відзиві на позовну заяву представник відповідача 1, з метою уникнення бюджетних втрат у зв`язку із подвійною виплатою одноразової грошової допомоги, Мінветеранів листом від 05.07.2024 № 10958/5/5.2-24 звернулось до Міністерства оборони України з клопотанням надати інформацію про призначення та виплату (відмову у виплаті) особам одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або отримання інвалідності.

Після отримання відповідей відповідач 1 виніс подані позивачем матеріали на засідання міжвідомчої комісії.

Міжвідомча комісія на своєму засіданні 12.09.2024 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення у формі протоколу № 12 призначити позивачу частку одноразової грошової допомоги у розмірі 1/2 як повнолітній дитині, яка не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Постановою № 168, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 внаслідок травми, одержаної під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Мінветеранів листом від 08.10.2024 № 17240/5/5.2-24 повідомило ОСОБА_1 про прийняте 12.09.2024 міжвідомчою комісією рішення.

Також, з отриманих від представника відповідача пояснень судом встановлено, що у подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2024 року № 1090 були внесені зміни до Порядку № 336, якими визначено, що Мінветеранів розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, стосовно виплати або невиплати такої допомоги одержувачам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про одержувачів, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення одержувачів, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні з обґрунтуванням причини.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2024 року № 1090 змінено суб`єкта призначення одноразової грошової допомоги (з міжвідомчої комісії на Мінветеранів) та суб`єкта виплати такої грошової допомоги (з структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій з питань ветеранської політики на Мінветеранів).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 діючої редакції Порядку № 336 рішення про призначення (відмову у призначенні) та виплату одноразової грошової допомоги приймається Мінветеранів у формі наказу.

Оскільки до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2024 № 1090 рішення міжвідомчої комісії від 12.09.2024 не було реалізоване, наказом Мінветеранів від 15.10.2024 № 338 "Про призначення та виплату одноразової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України" щодо позивача повторно прийнято рішення про призначення йому частки одноразової грошової допомоги у розмірі 1/2 як повнолітній дитині, яка не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Постановою № 168 у сумі 1 006 500 грн.

Вважаючи такі дії відповідача 1 щодо виплати одноразової грошової допомоги не в повному обсязі протиправними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частинами 1, 2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 16-1 Закону №2011-XII, в редакції чинній на дату загибелі військовослужбовця, передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами 1, 8, 9 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 ст.16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абзац 1 пункту 2).

Абзацами 2 - 4 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Разом з тим, згідно із ч.7 ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII) членам сімей осіб, зазначених в абзацах четвертому - восьмому пункту 1 ст.10-1 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом "а" пункту 1 ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч.4 ст.10-1 Закону №3551-XII до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать діти, які не мають (і не мали) своїх сімей.

Постановою КМУ №336 від 29.04.2016 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону №3551-XII (далі - Порядок №336).

Пунктом 6 Порядку №336 визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, призначається та виплачується членам сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зазначеним в частині четвертій статті 10-1 Закону, у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи, зазначені у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, рівними частинами.

Якщо один із членів сім`ї відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частина розподіляється між іншими членами сім`ї, які мають право на її отримання, рівними частинами.

У такому випадку подається заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

Згідно із п. 7 Порядку №336 у разі коли за одноразовою грошовою допомогою звернулися повнолітні діти осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та працівників підприємств, установ, організацій), які не мають права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253), такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в частині четвертій статті 10-1 Закону.

Абзацом 2 п.17 Порядку №336 визначено, що для визначення частки одноразової грошової допомоги, яка належить до виплати одержувачам, зазначеним у пункті 7 цього Порядку, Мінветеранів уточнює в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, інформацію про всіх членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначених у частині четвертій статті 10-1 Закону, які зверталися за її призначенням, та про виплату або відмову у її виплаті з обґрунтуванням причини.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, судова колегія вважає, що Порядок №336 покликаний здійснювати регулювання спірних правовідносин з метою недопущення виплати фактично двох одноразових грошових допомог у зв`язку із загибеллю одного військовослужбовця.

При цьому, підставою для виплати одноразової грошової допомоги у повному обсязі на підставі Закону №3551-XII одній особі є відмова від отримання такої допомоги інших осіб, які також мають на неї право.

Як вбачається із обставин справи, ОСОБА_1 на момент смерті батька, ОСОБА_2 не був його утриманцем, разом з ним не проживав, був лише повнолітньою дитиною, яка не мала своєї сім`ї, а тому, на дату загибелі батька, мав право на отримання одноразової грошової допомоги лише за Законом №3551-XII як дитина загиблого, яка не має (і не мало) своєї сім`ї.

Разом з тим, бабуся позивача, ОСОБА_4 , як матір загиблого ОСОБА_2 , входить до кола осіб, які мають право на отримання двох допомог та скористалась правом на отримання допомоги, передбаченої Законом №2011-XII, відповідно до ст.16-2 якої розмір одноразової грошової допомоги становить 15,0 млн грн., яка виплачується відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Постановою КМУ від 17.03.2023 №239 були внесені зміни до вказаного Порядку, який був викладений в новій редакції. Та за новою редакцією пунктом 6 передбачено, що у разі коли за одноразовою грошовою допомогою звернулися повнолітні діти загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених в абзаці шостому підпункту 1 пункту 3 цього Порядку (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які не реалізували своє право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253), такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в абзаці другому пункту 5 цього Порядку.

Суд також відмічає, що абз.3 п.5 Порядку №336 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачав, що якщо один із членів сім`ї відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частина розподіляється між іншими членами сім`ї, які мають право на її отримання, у рівних частинах.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що обрання особою, яка має право на отримання двох одноразових грошових допомог, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, однієї з них, не може розцінюватись як відмова від отримання іншої допомоги.

Відтак, суд дійшов висновку, що наявність факту виплати другому члену сім`ї загиблого військовослужбовця іншої одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, не впливає на те, що за Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" право на отримання одноразової грошової допомоги мали два члена сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а саме: син загиблого - ОСОБА_1 та матір загиблого - ОСОБА_4 .

Відповідно, кожен з них мав право претендувати на 1/2 частку розміру відповідної одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач 1 при прийнятті рішення про призначення позивачу до виплати 1/2 розміру одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", діяв в межах та на підставі норм чинного законодавства.

Таким чином у зв`язку з встановленням обставин відсутності порушення з боку відповідача прав та законних інтересів позивача, суд приходить до переконання, що право особи порушено не було та, як наслідок, про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стосовно інших посилань позивача, то суд такі оцінює критично з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховано, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовти.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Міністерство у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, )

Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та допомоги в разі загибелі (смерті) деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (вул. Хрещатик, 34, м. Київ, 01001, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна