Справа № 420/23085/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23085/24
Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Семенюка Г.В.,

Шляхтицького О.І,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2024р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №57 від 21.06.2024 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ за №57 від 21.06.2024р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди навчання з 1.09.1990р. по 11.05.1991р.; періоди служби в армії з 18.06.1991р. по 3.05.1993р., до його підземного стажу періоди роботи: з 24.05.1993р. по 5.12.1993р.; з 17.04.1995р. по 31.12.1998р.; з 2.07.2001р. по 30.11.2001р.; з 24.03.2005р. по 21.08.2005р. та зобов`язати застосувати до періодів роботи ОСОБА_1 , на посадах машиніста гірничих виємочних машин та прохідника: з 7.08.1996р. по 19.06.2001р. та з 2.07.2001р. по 23.08.2002р., з 14.01.2003р. по 16.02.2005р., з 24.03.2005р. по 21.08.2005р., з 24.08.2005р. по 23.08.2006р., з 13.09.2006р. по 15.12.2008р., з 22.12.2008р. по 22.03.2009р., з 30.09.2009р. по 9.11.2011р., з 10.11.2011р. по 28.09.2015р. збільшення стажу на 3 місяці за кожний рік роботи машиністом гірничих виємочних машин, прохідником та зобов`язати призначити йому - ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до п.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.06.2024р..

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, 13.06.2024р. через портал ПФУ він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, 21.06.2024р. ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення №57 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю документа про реєстрацію місця проживання заявника та підтверджуючого документа про фактичне місце проживання.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано встановлений порядок звернення за призначенням пенсії, у зв`язку з ненадання документу на підтвердження зареєстрованого місця проживання. Отже відповідач приймаючи оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , орган що видав №2126, дата видачі 5.12.2022р., місце народження м. Макіївка, Донецька область.

13.06.2024р. через Веб - портал Пенсійного фонду України позивач подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області та за результатом розгляду прийнято рішення від 21.06.2024р. за №57 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

За приписами ст.5 Закону №1058-IV Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 1.1 розділу І Порядку №22-1 визначено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує електронну пенсійну справу (абз.14 п.4.2 розділу IV Порядку №22-1).

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії (абз.1 п.4.10 розділу IV Порядку №22-1).

Розділом ІІ Порядку №22-1 визначено перелік документів, необхідних, зокрема, для призначення пенсії, згідно з п.п.4 пункту 2.1 якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, що підтверджують відомості про місце проживання особи.

За п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком №637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

4) відомості про місце проживання особи;

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах: довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до п. 20 Порядку № 637 (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з п. п. 1-6 8 ч. 2, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та п. 23 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі Порядок № 18-1). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії; документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку № 442 (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року);

Згідно із пунктом 2.9 Порядку №22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Приписами п.2.22 Порядку №22-1 визначено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Аналізуючи вищевказані норми, судова колегія вважає, що при зверненні особи із заявою до ПФУ про призначення пенсії, така особа повинна надати відомості про місце реєстрації або місце проживання, що будуть підтвердженні відповідними документами.

Як вбачається із обставин справи, що підставою прийняття спірного рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову у призначенні пенсії стало, що ОСОБА_1 не надав документів про місце реєстрації та проживання, що суперечить вимогам пп.4 п.2.1 Порядку №22-1.

Із поданої заяви про призначення пенсії вбачається, що ОСОБА_1 вказав місце реєстрації: « АДРЕСА_1 », та місце проживання: « АДРЕСА_2 ».

У оскаржуваному рішення ГУ ПФУ надано роз`яснення, що документом, який засвідчує місце проживання особи може бути паспорт громадянина України, довідка про реєстрацію місця проживання особи, у випадках, передбачених Постановою КМУ №207 від 2.03.2016р..

Натомість, позиція позивача ґрунтується на тому, що його право на призначення пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як реєстрація місця проживання.

Надаючи оцінку вказаному, судова колегія зазначає, що наявність або відсутність реєстрації місця проживання позивача не було підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки такою підставою стало ненадання позивачам жодних документів на підтвердження вказаних обставин щодо місця реєстрації або місяці проживання.

Крім того, апеляційний суд вважає, що позивач може повторно звернутись до ПФУ із заявою про призначення пенсії, надавши відповідні документи, що підтверджують місце реєстрації або проживання, для реалізації свого права на пенсійне забезпечення в порядку, передбаченому нормами чинного законодавства.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач діяв у межах та на підставі норм чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У контексті оцінки доводів апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді Г.В. Семенюк

О.І. Шляхтицький