Справа № 620/2727/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 березня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/2727/25
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
07.03.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований у суді 10.03.2025), у якому просить:
визнати бездіяльність відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області щодо нескладення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП щодо ОСОБА_2 протиправною;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області скласти належно оформлений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто, діяти в межах встановленої компетенції.
Статтею 1 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що даний Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення це належно оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП та є складовою частиною (елементом) доказової бази у справах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано статтею 286 КАС України.
Частиною першою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, за приписами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України місцевими загальними судами як адміністративним судам підсудні справи не лише з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також справи щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
З огляду на заявлені позивачем вимоги і підстави, викладені на їх обґрунтування, предметом позову у цій справі є бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення і притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.
Зважаючи на предмет позову та обставини, викладені у позовній заяві, цей спір підсудний місцевому загальному суду як адміністративному, а не окружному адміністративному суду.
Визначаючись щодо процесуальних підстав для передачі справи до іншого суду, суд виходить з такого.
Частиною першою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності права на розгляд у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах предметної юрисдикції, визначеної Кодексом адміністративного судочинства України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.
Згідно з статтею 318 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.
Розгляд цієї адміністративної справи Чернігівським окружним адміністративним судом безумовно призведе до прийняття судом першої інстанції рішення з порушенням правил предметної підсудності, що, за приписами частини першої статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, матиме наслідком скасування такого рішення і направлення справи на новий розгляд, що також призведе до затягування строків розгляду справи по суті та не сприятиме захисту порушених прав, свобод і інтересів позивача впродовж розумного строку.
Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено передачу адміністративної справи за предметною підсудністю між адміністративними судами.
Водночас виходячи з приписів частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України щодо застосування судом закону за аналогією, правила щодо передачі адміністративного позову з одного суду до іншого суду в цьому випадку мають визначатись з урахуванням норм, які визначають передачу справ за територіальною підсудністю.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Суд звертає увагу, що місцем проживання (реєстрації) позивачки є місто Ічня.
Отже, дана справа належить до предметної та територіальної юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного, у цьому випадку, - Ічнянському районному суду Чернігівської області.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про передачу даної справи до Ічнянського районного суду Чернігівської області як адміністративного.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
Керуючись статтями 20, 26, 29, 30, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Суддя Марія ДУБІНА