Справа № 160/32321/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
06.12.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 07.07.1980 по 26.04.1982, з 02.08.1983 по 04.10.1995, з 06.03.1996 по 31.12.1997, періоду військової служби з 30.04.1982 по 13.05.1983 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.07.1980;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 04.11.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.11.2024 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивача. Відповідачем-1 вказано, що в трудовій книжці прізвище позивача на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним позивача « ОСОБА_3 ». Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії, вказує, що певні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 відкрито провадження у адміністративній справі; призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
31.12.2024 представником відповідача-1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 15 років 07 місяців 29 днів. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 07.07.1980 по 26.04.1982, з 02.08.1983 по 04.10.1995, з 06.03.1996 по 31.12.1997 згідно записів трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_2 , оскільки прізвище на російській мові « ОСОБА_2 » не співпадає з паспортними даними - « ОСОБА_4 », що не відповідає вимогам пункту 20 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162). Документи, що підтверджують вищезазначені період роботи, для розгляду не надавалися. Страховий стаж з 01.01.1998 зараховано на підставі відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До загального страхового стажу не враховано строкову військову службу з 30.04.1982 по 13.05.1983. Згідно з пунктом «в» статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується військова служба, незалежно від місця проходження служби. Відповідно до пункту 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби приймаються військові квитки, довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, довідки архівних і військово-лікувальних установ. В записі 5 трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_2 відсутнє посилання на документ, на підставі якого внесено запис, його дата та номер, в самій трудовій книжці прізвище на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 ». Військовий квиток або інші документи, що підтверджують період строкової військової служби, для розгляду не надавалися.
06.02.2025 представником відповідача-2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що згідно рішення страховий стаж позивача на момент звернення становить 15 років 07 місяців 29 днів. Згідно вищезазначеного рішення, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 07.07.1980 по 26.04.1982, з 02.08.1983 по 04.10.1995, з 06.03.1996 по 31.12.1997 згідно записів трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_3 , оскільки прізвище на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 ». Страховий стаж з 01.01.1998 зараховано на підставі відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; військова служба з 30.04.1982 по 13.05.1983 згідно трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_3 , оскільки прізвище на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 », відсутній документ, дата та номер на підставі чого внесено запис. Таким чином, позивачу було відмовлено вищезазначеним рішенням в призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 IV у зв`язку із відсутністю необхідних 31 року страхового стажу.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 .
04.11.2024 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.
- дата народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 04.11.2024;
- вік заявника 60 років;
- страховий стаж особи 15 років 7 місяців 29 днів.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи з 07.07.1980 по 26.04.1982, з 02.08.1983 по 04.10.1995, з 06.03.1996 по 31.12.1997 згідно записів трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_3 , оскільки прізвище на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 ». Страховий стаж з 01.01.1998 зараховано на підставі відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- військова служба з 30.04.1982 по 13.05.1983 згідно трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_3 , оскільки прізвище на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 », відсутній документ, дата та номер на підставі чого внесено запис.
Таким чином, позивачу було відмовлено вищезазначеним рішенням в призначені пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідних 31 року страхового стажу.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком та не зарахуванням періодів роботи та військової служби до страхового стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У розумінні ст. 26 Закону № 1058-ІV позивач має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 31 року.
Зі змісту спірного рішення про відмову у призначенні пенсії випливає, що до страхового стажу позивача не зараховано окремі періоди.
Пунктами 1 та 2 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 18 Порядок №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Так відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу період з 07.07.1980 по 26.04.1982, з 02.08.1983 по 04.10.1995, з 06.03.1996 по 31.12.1997 згідно записів трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_2 , оскільки прізвище на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 ».
Оцінюючи вказані доводи відповідача, суд враховує, що за приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (зі змінами) (далі - Інструкція №162), що була чинна на момент видачі позивачеві трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно із пунктом 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу; прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і уставами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції і про виплачені у зв`язку із цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не вносяться.
Пунктом 2.5 Інструкції №162 передбачено, що у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення і інше виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати робітнику в цьому необхідну допомогу.
Згідно із пунктом 2.7 Інструкції №162 якщо підприємство, що внесло неправильний чи неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності вищестоящою організацією, якій підпорядковувалося ліквідоване підприємство.
Аналогічні приписи містяться і у п.п. 1.1, 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.
З матеріалів справи видно, що позивач при зверненні з заявою про призначення пенсії за віком подано трудову книжку серії НОМЕР_2 від 04.07.1980.
Так, з титульного аркуша трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.07.1980 встановлено, що трудова книжка видана на особу прізвище: « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу), дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення трудової книжки: 04.07.1980. Титульний аркуш містить відтиск печатки та підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок, а також підпис особи на ім`я якої видана трудова книжка.
Суд звертає увагу, що анкетні дані викладені у трудовій книжці на ім`я « ОСОБА_2 » заповнені тільки російською мовою, дані ПІБ українською мовою відсутні.
Відповідно до відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 19.03.2009, копія якого наявна в матеріалах справи, прізвище, ім`я та по-батькові позивача українською мовою « ОСОБА_3 », а російською « ОСОБА_4 ».
Відтак, є розбіжність між написанням прізвища позивача на російській мові у трудовій книжці та у паспорті позивача.
Проте, суд звертає увагу, що прізвище « ОСОБА_3 » українською мовою має переклад російською як « ОСОБА_2 », більше того в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 04.07.1980 міститься дата народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає його паспортним даним.
В даному випадку має місце невірний переклад прізвища позивача, що не може бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.
Згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.07.1980 позивач працював:
- з 07.07.1980 по 26.04.1982 в Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпрошина»;
- з 02.08.1983 по 04.10.1995 в Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпрошина»;
- з 06.03.1996 по 31.12.1997 в ОАО «Дніпрошина».
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п. 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В даному випадку, позивач звертає увагу суду, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень, відсутні ознаки підчисток та підробок.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, переклад прізвища позивача з української мови «Чорний» на російську мову « ОСОБА_2 » є цілком логічним та зрозумілим, а тому визначений страховий стаж позивача безпідставно не взято до уваги відповідачем-1 при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
Стосовно незарахування періоди військової служби позивача з 30.04.1982 по 13.05.1983 згідно трудової книжки від 04.07.1980 серії НОМЕР_3 з аналогічних підстав є неправомірним.
Щодо тверджень відповідача-1 про відсутність посилань в трудовій книжці на дату та номер на підставі чого внесено запис, суд зважає на наявний в матеріалах справи військовий квиток позивача серії НОМЕР_5 із зазначенням про проходження позивачем військової служби з 30.04.1982 по 13.05.1983.
Військовий квиток серії НОМЕР_5 підтверджує відомості, визначеній в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , щодо періоду проходження військової служби позивачем.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Як наслідок, підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 07.07.1980 по 26.04.1982, з 02.08.1983 по 04.10.1995, з 06.03.1996 по 31.12.1997, періоду військової служби з 30.04.1982 по 13.05.1983 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.07.1980; та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 04.11.2024 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як визначений суб`єкт призначення.
Відтак, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 04.12.2024.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог - 605,60 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 07.07.1980 по 26.04.1982, з 02.08.1983 по 04.10.1995, з 06.03.1996 по 31.12.1997, періоду військової служби з 30.04.1982 по 13.05.1983 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.07.1980.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський