Справа № 487/547/25
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/547/25
Провадження № 2-а/487/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., позивача ОСОБА_1 , представника Департаменту патрульної поліції - Двірської О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана в системі «Електронний суд» адвокатом Ільїним О.В., до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, у якій заявлені такі вимоги:

1. Визнати дії працівників патрульної поліції Кабальнова Анатолія Валерійовича та ОСОБА_2 під час зупинки авто марки MERCEDES-BENZ GL 350 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , та складання поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержантом поліції Кабальновим Анатолієм Валерійовичем постанови серії ЕНА № 3852463 від 13.01.2025 року відносно ОСОБА_1 неправомірними.

2. Скасувати складену поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержантом поліції Кабальновим Анатолієм Валерійовичем постанову серії ЕНА № 3852463 від 13.01.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

3. Визнати поважними причини пропуску та поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови серії ЕНА № 3852463 від 13.01.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що поліцейські належним чином не представились, заявили, що водій нібито не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.18 на перетині проспекту Центрального та проспекту Богоявленського, здійснивши рух прямо, напрямок якої вказано ліворуч. На підтвердження цього вони запропонували водію ознайомитися з відеозаписом нібито вчиненого правопорушення на приватному мобільному телефоні одного з поліцейських. ОСОБА_1 заявив, що має сумніви щодо порушення Правил дорожнього руху і попросив показати відеозапис на сертифікованому службовому пристрої. Після цього поліцейські у грубій формі заявили, що запис перенесений із відеореєстратора, що встановлений у службовій машині. Водію запропонували пройти до службової машини і ознайомитися, на що він відмовився, мотивуючи тим, що йому повинні надати можливість ознайомитись з відео без необхідності покидати авто з міркувань безпеки. У мережі «Інтернет» є поширеними відео, на яких поліцейські блокують водіїв у службових машинах і відвозять в ТЦК та СП. Інспектор ОСОБА_2 весь час перебивав водія, підвищував голос, що посилювало побоювання щодо можливості вчинення інших неправомірних дій. ОСОБА_1 заявив клопотання про бажання участі безоплатного адвоката, на що поліцейські погодились, але повідомили, що він має самостійно забезпечити участь адвоката. ОСОБА_1 не вдалось зв`язатись з Безоплатною первинною правовою допомогою, тому він зателефонував адвокату Ільїну О.В., який погодився прибути. Однак поліцейські відмовилися чекати адвоката, будь-які пояснення позивача ігнорувалися, при розмові перебивали і грубо відповідали на будь-які прохання дочекатися адвоката. Під кінець спілкування позивач прийняв рішення здійснити зйомку зі свого особистого телефону, який долучає до позову. Цей відеозапис підтверджує некоректну поведінку з боку поліцейських, зокрема ОСОБА_2 . Не дочекавшись адвоката, зі слів поліцейського ОСОБА_2 приблизно о 20:51 год. було складено постанову, яку позивач не підписав, оскільки склали її не в присутності водія та його адвоката. Згодом, приблизно о 21:20 год., на місце прибув адвокат, але постанова вже була складена. 16.01.2025 адвокатом подано запит до УПП в Миколаївській області, проте додатки до відповіді не додано через відсутність технічної можливості і відповідь надана не у повному обсязі, а саме не зазначено марки, моделі, серійного номеру відеореєстратора чи інших ідентифікаційних даних на підтвердження відповіді про те, що відеореєстратори є окремими пристроями і працюють від електромережі транспортного засобу, тому використання їх окремо неможливо. Однак, якщо використовувався відеореєстратор, який вказано у постанові, то відповідно до його характеристик, зазначених в мережі «Інтернет», він має вбудований акумулятор, що означає, що використовувати його окремо можливо. Також у відповіді не зазначено причин ігнорування клопотань дочекатись адвоката. Також, виходячи з відповіді, в оскаржуваній постанові зазначена неіснуюча посада сержанта поліції ОСОБА_3 , замість 2 взводу зазначено 1 взводу, тому постанова є недійсною. Поліцейський ОСОБА_2 не дотримався вимог ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме не надав можливості ознайомитись з посадою, спеціальним званням, службовим посвідченням. Поліцейський зневажливо поставився до прохання представитись, підвищив голос і відповів що вже це зробив, хоча водій йому відповів, що не зміг добре розчути. Посвідчення притулив до бокового вікна водія, однак через темну пору доби було важко ознайомитися з його змістом. Здійснити якісь дії, щоб водій зміг ознайомитися з документом, поліцейський відмовився та відмовився назвати свою посаду. Також позивач вважає, що оскільки не було забезпечено можливість ознайомитись із відеозаписом на сертифікованому службовому пристрої без переміщення водія, було порушено право знайомитися з матеріалами справи, що надане ст. 268 КУпАП. Крім того було порушено право водія на захист персональних даних у разі демонстрації відеозапису на приватному пристрої. Поліцейські не дали можливості скористатись правовою допомогою, чим порушили права позивача, тому і порушено порядок розгляду справи, що є підставою для скасування постанови.

29 січня 2025 року вказана позовна заява залишена без руху.

31 січня 2025 року на виконання вимог ухвали надійшла заява.

13 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20 лютого 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Департаменту патрульної поліції Двірська О.О. просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що 13.01.2025 поліцейськими УПП в Миколаївській області було виявлено транспортний засіб MERCEDES-BENZ GL 350 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухаючись по пр. Богоявленському в напрямку проспекту Центрального не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.18 здійснивши рух прямо, напрямок якої вказував на рух тільки ліворуч, чим порушив розділ 34 Правил дорожнього руху України. Поліцейські зупинили транспортний засіб, підійшли до водія, належним чином представились, пояснили суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросили пред`явити документи. Водій не пред`явив посвідчення водія. Встановивши факт вчинення правопорушення було прийнято рішення скласти постанову. Перед цим водія було ознайомлено з його правами. За невиконання п. 2.1, 2.4а, дорожньої розмітки 1.18, об`єднавши два адміністративні правопорушення, поліцейський Кабальнов А.В. виніс постанову та притягнув водія до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 425 грн. Факт правопорушення підтверджується постановою, відеозаписом з нагрудного та автомобільного відеореєстраторів. Так як позивач тривалий час не надавав документів, що посвідчують особу, його особу було встановлено за допомогою доступу до автоматизованих інформаційно-пошукових систем. Після встановлення особи поліцейський почав розгляд справи, повідомив про складення постанови, а позивач відмовився отримати її копію. Щодо зазначення позивачем про порушення права на професійну правничу допомогу, представник, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини «Максименко проти України» про те, що законом не передбачена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, на постанову Верховного Суду України від 07.11.2019 № 487/2179/17, зазначила, що складання постанови відбулось із повним дотриманням правових норм. Поліцейський врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, а тому постанова є обґрунтованою та законною та не підлягає скасуванню.

21 лютого 2025 року надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що надані з відзивом відеозаписи підтверджують наступні порушення працівників УПП в Миколаївській області: 1. Поліцейський не представився належним чином, оскільки не назвав повної назви посади, а інспектор Ісмайлов Р.І. не надав можливості належним чином ознайомитись з посадою, спеціальним званням, службовим посвідченням. Поліцейський зневажливо поставився до прохання представитися. 2. На відеозаписі о 20:37 видно, як позивач намагається дочекатися його представника і поліцейський Ісмайлов Р.І. надав схвальну відповідь, однак сказав що він має 20 хв. на прибуття адвоката. 3. На відеозаписі о 20:51 год. поліцейський запропонував ознайомитися зі складеною постановою, водій відмовився. Відповідно до постанови вона складена о 20:56, тобто на момент, коли запропонували ознайомитися з постановою, її не існувало. Під час складання постанови поліцейський не перебував біля водія, а за його автомобілем. Коли водій відбув з місця, поліцейський продовжив складання постанови.. Отже порушено порядок розгляду справи. 4. Відеореєстратор, яким здійснена фіксація нібито порушення, має вбудований акумулятор, тому поліцейські мали фізичну можливість зняти відеореєстратор з машини і показати відео. 5. На відеозаписі не видно, що поліцейський завантажував відео на свій телефон, на якому видно порушення, саме з автомобільного відеореєстратора. Представник позивача просить задовольнити позовну заяву.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, надав пояснення аналогічні змісту позову та відповіді на відзив.

Представник Департаменту патрульної поліції в судовому просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13.01.2025 поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Миколаївській області сержантом поліції Кабальновим А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3852463, якою ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ GL 350 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що 13.01.2025 20:43:35 м. Миколаїв, проспект Центральний (Леніна) 23 водій, керуючи вищевказаним транспортним засобом не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 ПДР України, а також не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.18 на перетині пр. Центрального та пр. Богоявленського здійснивши рух прямо, напрямок якої вказано ліворуч, чим порушив п. 2.1. ПДР. Згідно ст. 36 КУпАП було складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пунктів 2.1.а), 2.4.а) Правил дорожнього руху (далі ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до розділу 34 ПДР, горизонтальна розмітка має таке значення: 1.18 - показує дозволені напрямки руху по смугах на перехресті, транспортній розв`язці в різних рівнях, в місці влаштування віднесеного лівого повороту чи розвороту. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаками 5.16, 5.18; розмітка із зображенням тупика наноситься для зазначення того, що поворот на найближчу проїзну частину заборонено; розмітка, яка дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяє також розворот.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч.2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.126 КУпАП.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано диск з файлами відеозапису з відеореєстратора, розміщеного в салоні патрульної машини, і відео з бодікамери поліцейських.

Судом було переглянуто відеозаписи подій, зроблених 13 січня 2025 року, які надані сторонами.

За результатами перегляду відеозапису з з автомобільного реєстратора і з бодікамери поліцейських, судом встановлено, що дійсно, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ GL 350 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив вимоги дорожньої розмітки 1.18 та на вимогу поліцейського не надав посвідчення водія.

Таким чим з відеозапису встановлено, що позивач порушив вимоги п. 2.1., 2.4. ПДР, вимоги дорожньої розмітки 1.18.

На відеореєстратор з салону патрульного автомобіля міститься посилання у графі №7 оскаржуваної постанови.

Відеофіксація, яка міститься в матеріалах справи, містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Також з відеореєстрації встановлено, що підставою для зупинки транспортного засобу слугувало порушення позивачем ПДР. Такі обставини, в розумінні вимог статей 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», наділяли працівника поліції правом зупинити транспортний засіб для з`ясування обставин справи, а водія обов`язком надати відповідні документи.

Отже, поліцейським при складенні постанови інспектором дотримано вимоги ст.280 КУпАП та правомірно накладено адміністративне стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП, за санкцією ч.1 ст. 126 КУпАП.

Разом з цим, як слідує зі змісту позовної заяви, позивач не навів заперечень вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена приписами частини 1 статті 126 КУпАП.

Як підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 вважає порушення інспектором патрульної поліції процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП: позбавлення можливості позивачу реалізувати своє право на отримання правової (правничої) допомоги адвоката; невиконання поліцейським вимог ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме неналежним чином представився; ненадання на ознайомлення відеозапису.

Суд зауважує, що положеннями КУпАП, які стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення шляхом винесення постанови.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених положеннями КУпАП.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, установленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу у відповідності до положень частини 4 статті 258 КпАП України.

Судом встановлено, що позивач не був позбавлений можливості скористатись правовою допомого і поліцейський надав йому час для цього 20 хв. Отже позивачу була надана можливість скористатись правовою допомогою і позивачем не заперечується, що він телефонував адвокату.

Більше того, реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський, згідно із законодавством України, лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно така особа вирішує, чи скористається вона своїм правом та у який спосіб.

З огляду на наведені обставини справи, у суду немає правових та об`єктивних підстав ставити під сумнів дії інспектора патрульної поліції під час накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що можливість реалізації особою своїх прав на користування юридичною допомогою адвоката, участь у розгляді справи, надання пояснень та подання доказів на спростування наявності складу правопорушення передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

З відеозапису також встановлено, що обидва поліцейські належним чином представились, на вимогу ОСОБА_1 поліцейський Ісмайлов Р.І. пред`явив службове посвідчення та надав можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, що спростовує доводи позивача про неналежне виконання вимог ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію».

З досліджуваних відеозаписів камер поліцейських, порушень процедури розгляду адміністративної справи не встановлено.

Щодо неознайомлення з відеозаписом, згідно з відеозаписом поліцейським протягом усього спілкування кілька разів пропонувалось Валешинському М.І. ознайомитись з відеозаписом, однак він відмовився від цього, посилаючись на те, що відеозапис повинен бути йому пред`явлений на пристрої, на який знімали відео. При цьому він відмовляється пройти до автомобіля для ознайомлення з відеозаписом безпосередньо на відеореєстраторі, який міститься у автомобілі.

Зважаючи на вищенаведене та особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, доводи про те, що інспектор поліції порушив ст.268 КУпАП, є необґрунтованими.

Виходячи із встановлених у справі обставин, суд не вбачає протиправності у діях відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннях свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте позивачем не спростовано факт порушення п. п. 2.1., 2.4. ПДР та невиконання вимог дорожньої розмітки 1.18. і відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам ст. ст. 222, 258, 251, 252, 288 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими, та у зв`язку з чим, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволення позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повне рішення суду складено 17.03.2025.

Суддя: З.М. Сухаревич