Справа № 520/27964/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 р. Справа № 520/27964/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) по справі № 520/27964/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними та скасування наказу, спонукання суб"єкта владних повноважень до вчинення конкретного управлінського волевиявлення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 №5237-АГ від 02.09.2024 «Про результати службового розслідування»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести службове розслідування за фактом перебування ОСОБА_2 у полоні з 24.02.2022 по 26.02.2022 у порядку та строки згідно з Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 №199, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.04.2016 за №574/28704, за результатами якого скласти акти передбачені пунктом 15 Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 N199, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.04.2016 за №574/28704.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування норм матеріального права, необґрунтованість та незаконність, просив скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що проходив військову службу за контрактом на посаді техніка-водія протипранкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " , у період 24.02.2022 - 26.02.2022 потрапив у полон військового підрозділу , що носив форму російської федерації, де його катували, систематично били та погрожували знищити, що призвело до фізичного та психологічного погіршення здоровя .

На його звернення було проведено службове розслідування, проте факт перебування позивача в полоні не підтвердився, з огляду на те, що такий факт неможливо спростувати або підтвердити.

Зазначає, що діагностовано у нього захворювання психічного здоров`я сталося внаслідок перебування у полоні та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.

Проте судом першої інстанції не враховано, що позивач перебував у полоні разом із ОСОБА_3 , що також підтверджується: актом №319-23 Нвс-5, актом №319-23 Нвс-1, поясненнями ОСОБА_4 , наявними в матеріалах службового розслідування, нотаріальною заявою ОСОБА_4 якою останній підтверджує перебування позивача разом з ним у полоні.

Вважає, що відповідач протиправно відмовляється визнати факт перебування позивача у полоні у період з 24.02.2022 по 26.02.2024, службове розслідування проведено не у відповідності до Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.04.2016 за №574/28704.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_5 , на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді техніка водія протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " в організаційній структурі Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) протягом 08.12.2021 -07.10.2022. , що вбачається з довідки в/ч НОМЕР_1 від 01.08.2024.

Протягом 11.05.2022 -01.07.2022 брав особисту участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії Російської Федерації проти України в Донецькій та Луганській областях.

З 18.02.2023р. ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України.

22.07.2024р. ОСОБА_1 подав до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) заяву про проведення службового розслідування у зв`язку із перебуванням у полоні 24.02.2022 -26.02.2022.

До звернення долучив: пояснення ОСОБА_1 від 22.07.2024, консультативний висновок лікаря-психіатра від 06.03.2022, виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3357/2022 психоневрологічного центру 10 ( 19.05.2022-27.06.2022), виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1181 ДУ «ТМО МВС України в Дніпропетровській області»(28.06.2022-06.07.2022), виписки із медичної картки стаціонарного хворого №5049/2022 психоневрологічного центру 10 ( 05.07.2022-08.08.2022), консультаційний висновок лікаря психіатра від 19.02.2024.

01.08.2024р. наказом Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) №4274-АГ створена комісія у складі: помічника начальника загону з цивільно-військового співробітництва полковника ОСОБА_6 (Голови комісії), старшого офіцера відділу аналітичного забезпечення та поточного планування підполковника ОСОБА_7 з питання проведення службового розслідування за фактом можливого перебування ОСОБА_1 у полоні 24.02.2022р.-26.02.2022р.

02.09.2024р. наказом начальника Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) №5237-АГ затверджено Висновок про результати проведеного службового розслідування, згідно з яким факт знаходження у полоні визнано непідтвердженим.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування відповідач проведено у відповідності до встановленої законодавством процедури та з урахуванням усіх доказів, а тому підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України, «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог статей 6, 10, 27, 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, який виконує завдання щодо забезпечення недоторканості державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) зоні, є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період, а також відносини, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби, визначаються Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009 (далі - Положення №1115/2009) .

Відповідно до п. 5 Положення № 1115/2009 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Підстави та процедуру проведення службового розслідування, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначені Порядком проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 08.11.2021 року № 815 (далі - Порядок №815).

Відповідно до п. 4 Порядку № 815 підставою для призначення службового розслідування є: наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків; наявність інформації про порушення військової дисципліни або громадського порядку, вимог законодавства, наказів начальників (командирів), розпорядчих документів або виявлення ознак таких порушень; виявлення фактів завдання шкоди; припис Національного агентства з питань запобігання корупції або подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак, а також сексуальних домагань; неправомірне застосування військовослужбовцем заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки.

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку №815 службове розслідування призначається письмовим наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Інші посадові особи можуть звертатися з клопотанням за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.

За змістом п.4 розділу ІІ Порядку №815 начальник (командир) органу Держприкордонслужби зобов`язаний призначити службове розслідування: не пізніше десяти діб від дня, коли йому стало відомо про правопорушення; протягом трьох діб - за фактами, які є підставою для усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків, або після отримання письмової доповіді посадових (службових) осіб про завдання шкоди.

У наказі про призначення службового розслідування зазначаються: підстави для призначення службового розслідування; посада, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, стосовно якої має бути проведено службове розслідування (якщо її встановлено); посада, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, якій доручено проведення службового розслідування, або голови та членів комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування); мета проведення службового розслідування; дати початку проведення службового розслідування та подання висновку службового розслідування на затвердження; матеріально-технічне забезпечення роботи посадової особи чи комісії на час проведення службового розслідування (за потреби); інші, прийняті в разі потреби, рішення начальника (командира) органу Держприкордонслужби (пунктом 5 розділу ІІ Порядку №815).

Відповідно до п.1 розділу ІV Порядку №815 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення.

Згідно з п.4 цього розділу службове розслідування починається з дня, визначеного в наказі про призначення службового розслідування. Днем закінчення службового розслідування є день затвердження висновку службового розслідування начальником (командиром), який призначив службове розслідування.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування, склад комісії; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; відмовлятися давати пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; висловлювати письмові зауваження щодо повноти та об`єктивності проведення службового розслідування; звертатися з письмовим рапортом до начальника (командира) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо ознайомлення з висновком та матеріалами службового розслідування в частині, що її стосується, з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими актами законодавства; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законом.

За змістом розділу VІ Порядку № 815, за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.

У висновку службового розслідування зазначаються: посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування; установлені під час службового розслідування обставини, за яких військовослужбовцем (військовослужбовцями) учинено правопорушення, які стали підставою для призначення службового розслідування; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість); посада, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), персональні дані (дата та місце народження, освіта, період військової служби, період перебування на займаній посаді, наявність або відсутність у неї незнятих дисциплінарних стягнень), характеристика особи, яка вчинила правопорушення, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли його вчиненню; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками; умови, що передували вчиненню правопорушення або спонукали до його вчинення; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; завдана шкода та її розмір; наявність вини військовослужбовця (військовослужбовців), обставин, що її пом`якшують чи обтяжують, а також ставлення військовослужбовця (військовослужбовців) до вчиненого; відомості про залучення фахівців та дані про них (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), посада), надані ними висновки; відомості, що підтверджують чи спростовують інформацію, яка стала підставою для призначення службового розслідування; пропозиції щодо застосування до військовослужбовця (військовослужбовців) дисциплінарного стягнення, притягнення до матеріальної відповідальності, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень (за наявності), обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, а також відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів та про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

До висновку службового розслідування додаються пояснення, акти, довідки, характеристики, копії службових карток та інші матеріали, що стосуються службового розслідування.

Висновок службового розслідування підписується особами, які проводили службове розслідування, та візується посадовою особою юридичної служби. У разі встановлення порушення порядку проведення службового розслідування та/або вимог законодавства посадова особа юридичної служби надає свої письмові заперечення, які долучаються до матеріалів службового розслідування, про що робиться запис у висновку службового розслідування.

Після підписання та візування посадовою особою юридичної служби висновок службового розслідування з матеріалами, що стосуються службового розслідування, подаються на розгляд та затвердження начальникові (командиру) органу Держприкордонслужби, який призначив таке розслідування.

Судом встановлено, що за наслідками поданої 22.07.2024р. ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) заяви про проведення службового розслідування у зв`язку із перебуванням у полоні 24.02.2022 -26.02.2022, відповідачем призначено службове розслідування наказом від 01.08.2024.

Під час службового розслідування відповідачем отримані письмові пояснення , зокрема позивача, відповідь Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України .

02.09.2024р. наказом начальника Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) №5237-АГ затверджено Висновок про результати проведеного службового розслідування, згідно з яким факт знаходження у полоні визнано непідтвердженим.

Відповідно до п. І висновку зазначено зокрема, що у відповіді Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 22.08.2024 № 33/7-14967 зазначається, що інформація від рідних та інших джерел щодо потрапляння в полон ОСОБА_1 до Об`єднаного центру не надходила.

Згідно з п. ІІ висновку за результатами проведеного службового розслідування, комісія прийшла до таких висновків: 1) майстер-сержант ОСОБА_1 з 08.12.2021 по 07.10.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; 2) з 11.05.2022 по 01.07.2022 безпосередньо брав участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях; 3) факт перебування в полоні ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 26.02.2022 підтвердити або спростувати неможливо.

Відповідно до пп. 2 п ІІІ висновку на підставі вищевикладеного, вивчивши всі отриманні письмові пояснення та матеріали комісія пропонує факт перебування в полоні ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 26.02.2022 вважати таким, що не підтвердився.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем вимог законодавства під час проведення службового розслідування по заяві позивача стосовно факту його перебування у полоні.

Посилання апелянта на не врахування судом пояснень особи, що перебувала разом з позивачем в полоні та не надання оцінки нотаріально засвідченій заяві ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) від 17.09.2024, в якій він зазначає, що разом з ним в полоні з 24.02.2022 по 26.02.2022 перебував ОСОБА_1 колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що позивачем під час службового розслідування не надавалася ця заява до відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному , повному та обєктивному дослідженні.

Позивачем клопотань про виклик ОСОБА_4 у якості свідка ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не заявлялось, надана нотаріально посвідчена заява з поясненнями ОСОБА_4 не є належним доказом в підтвердження зазначених ним обставин, оскільки нотаріусом лише посвідчено підпис особи, що надала пояснення. Проте, вказана особа судом не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень.

Отже, пояснення свідка, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду справи в суді.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.09.2019 р. по справі № 817/992/15.

Надані позивачем до суду Акт №319-23 по формі Нвс-5 та Акт №319-23 по формі Нвс-1 складений щодо отримання поранення ОСОБА_4 під час потрапляння у полон з 24.02.2022-26.02.2022 також не є достатнім доказом, оскільки в актах зазначено, що свідків нещасного випадку не встановлено, причинами нещасного випадку визначено дії невстановлених осіб в умовах агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Таким чином Акти №319-23 по формі Нвс-5 по формі Нвс-1 не містять відомостей щодо перебування позивача разом із ОСОБА_4 в полоні з 24.02.2022 по 26.02.2022.

Відповідно до чч.1, 2 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем процедури службового розслідування в частині не взяття до уваги вищезазначених доказів.

Щодо проведення службового розслідування з порушенням Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016р. №199 (далі Інструкція №199), колегія суддів зазначає наступне.

З метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Держприкордонслужби (її територіальних органів або органів охорони державного кордону) наказом МВС України від 22.03.2016р. за №199 було затверджено відповідну Інструкцію №199.

Відповідно до п.3 розділу І вказаної Інструкції, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха, контакти із представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.

Про кожний нещасний випадок потерпілий або особа, яка його виявила, чи свідок нещасного випадку повинні негайно доповісти безпосередньому керівнику або ж керівнику робіт та вжити заходів для надання необхідної допомоги потерпілому (п.1 розділу II Інструкції №199).

Згідно з п. 2 Інструкції №199 встановлено, що безпосередній керівник або керівник робіт у разі виявлення нещасного випадку або отримання доповіді про нього зобов`язаний:

- негайно організувати надання екстреної медичної допомоги потерпілому, забезпечити у разі необхідності його доправлення до закладу охорони здоров`я;

- доповісти про нещасний випадок керівнику органу Держприкордонслужби;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку та устаткування на місці нещасного випадку у такому стані, у якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю або здоров`ю інших осіб і не призведе до більш тяжких наслідків), ужити заходів для недопущення таких випадків.

Відповідно до п.4 розділу II цієї Інструкції, керівник органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок, одержавши доповідь або повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний: 1) протягом однієї години з використанням засобів зв`язку повідомити про нещасний випадок: керівництво вищого органу Держприкордонслужби; підрозділ (посадову особу) з технічного нагляду та охорони праці вищого органу Держприкордонслужби; підрозділ (посадову особу) з пожежної безпеки вищого органу Держприкордонслужби - у разі нещасного випадку, що стався внаслідок пожежі; 2) протягом доби письмовим наказом призначити комісію із розслідування нещасного випадку у складі не менше трьох осіб та організувати проведення розслідування, а також створити належні умови для роботи комісії (забезпечити приміщенням, засобами зв`язку, оргтехнікою, автотранспортом, канцелярським приладдям тощо).

У повідомленні зазначаються: дата та час нещасного випадку; стисла характеристика місця події; відомості про потерпілого (потерпілих): військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, посада, місце служби, стаж служби (загальний та за посадою), сімейний стан; характер травм, стислий опис обставин та ймовірні причини нещасного випадку.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції №199, у разі випадку з тяжкими наслідками або випадку смерті військовослужбовця комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або ж її територіального органу за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби, яке оформлюється наказом Адміністрації Держприкордонслужби.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що у межах предмету розгляду справи відсутні заяви про нещасний випадок, а заява позивача, що слугувала підставою службового розслідування стосувалась виключно підтвердження факту потрапляння позивача у полон, а тому Інструкція №199 не може бути застосована до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані накази є такими, що прийняті у встановленому законом порядку, на підставі та в межах наданих повноважень, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення в частині задоволення позову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі № 520/27964/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк А.О. Бегунц