Справа № 380/5504/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5504/24 пров. № А/857/30331/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ-Експорт» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в надання дозволу на внесення змін до митних декларацій, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Грень Н.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.09.2024р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

07.03.2024р. (згідно відомостей ярлика на поштовому відправленні) Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «ДМ-Експорт» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці № 7.4-2/15/13/22917 від 06.09.2023р. про відмову у задоволенні звернення ТзОВ «ДМ-Експорт» № 48 від 13.07.2023р. щодо надання дозволу на внесення змін до митних декларацій № UA209110/2022/001757 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/012711 від 11.05.2022р., № UA209120/2022/012733 від 11.05.2022р., № UA209110/2022/002328 від 01.06.2022р., № UA209110/2022/002618 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002625 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002623 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002617 від 15.06.2022р., № UA209120/2022/016917 від 13.06.2022р., № UA209110/2022/002539 від 10.06.2022р., № UA209120/2022/016591 від 09.06.2022р., № UA209120/2022/016182 від 07.06.2022р., № UA209110/2022/002262 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/002249 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/001797 від 04.05.2022р., № UA209110/2022/001760 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/018158 від 22.06.2022р., № UA209120/2022/018157 від 22.06.2022р., № UA209110/2022/002768 від 21.06.2022р., № UA209110/2022/002751 від 21.06.2022р., № UA209120/2022/017451 від 16.06.2022р., № UA209120/2022/016935 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016933 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016597 від 09.06.2022р., № UA209110/2022/002438 від 07.06.2022р., № UA209120/2022/012083 від 06.05.2022р., № UA209110/2022/001799 від 04.05.2022р., № UA209120/2022/011650 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011593 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011535 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/009056 від 06.04.2022р. згідно з доданими до нього відповідними заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій, а саме: № 1207/1 від 12.07.2023р., № 1207/20 від 12.07.2023р., № 1207/21 від 12.07.2023, № 1207/7 від 12.07.2023р., № 1207/11 від 12.07.2023р., № 1207/13 від 12.07.2023р., № 1207/12 від 12.07.2023р., № 1207/10 від 12.07.2023р., № 1207/25 від 12.07.2023р., № 1207/9 від 12.07.2023р., № 1207/23 від 12.07.2023р., № 1207/22 від 12.07.2023р., № 1207/6 від 12.07.2023р., № 1207/5 від 12.07.2023р., № 1207/3 від 12.07.2023р., № 1207/2 від 12.07.2023р., № 1207/30 від 12.07.2023р., № 1207/29 від 12.07.2023р., № 1207/15 від 12.07.2023р., № 1207/14 від 12.07.2023р., № 1207/28 від 12.07.2023р., № 1207/27 від 12.07.2023р., № 1207/26 від 12.07.2023р., № 1207/24 від 12.07.2023р., № 1207/8 від 12.07.2023р., № 1207/19 від 12.07.2023р., № 1207/4 від 12.07.2023р., № 1207/18 від 12.07.2023р., № 1207/17 від 12.07.2023р., № 1207/16 від 12.07.2023р., № 1207/31 від 12.07.2023р.;

зобов`язати Львівську митницю внести зміни до митних декларацій № UA209110/2022/001757 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/012711 від 11.05.2022р., № UA209120/2022/012733 від 11.05.2022р., № UA209110/2022/002328 від 01.06.2022р., № UA209110/2022/002618 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002625 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002623 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002617 від 15.06.2022р., № UA209120/2022/016917 від 13.06.2022р., № UA209110/2022/002539 від 10.06.2022р., № UA209120/2022/016591 від 09.06.2022р., № UA209120/2022/016182 від 07.06.2022р., № UA209110/2022/002262 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/002249 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/001797 від 04.05.2022р., № UA209110/2022/001760 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/018158 від 22.06.2022р., № UA209120/2022/018157 від 22.06.2022р., № UA209110/2022/002768 від 21.06.2022р., № UA209110/2022/002751 від 21.06.2022р., № UA209120/2022/017451 від 16.06.2022р., № UA209120/2022/016935 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016933 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016597 від 09.06.2022р., № UA209110/2022/002438 від 07.06.2022р., № UA209120/2022/012083 від 06.05.2022р., № UA209110/2022/001799 від 04.05.2022р., № UA209120/2022/011650 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011593 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011535 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/009056 від 06.04.2022р. шляхом виготовлення аркушів коригування згідно з доданими до звернення ТзОВ «ДМ-Експорт» № 48 від 13.07.2023р. заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій № 1207/1 від 12.07.2023р., № 1207/20 від 12.07.2023р., № 1207/21 від 12.07.2023, № 1207/7 від 12.07.2023р., № 1207/11 від 12.07.2023р., № 1207/13 від 12.07.2023р., № 1207/12 від 12.07.2023р., № 1207/10 від 12.07.2023р., № 1207/25 від 12.07.2023р., № 1207/9 від 12.07.2023р., № 1207/23 від 12.07.2023р., № 1207/22 від 12.07.2023р., № 1207/6 від 12.07.2023р., № 1207/5 від 12.07.2023р., № 1207/3 від 12.07.2023р., № 1207/2 від 12.07.2023р., № 1207/30 від 12.07.2023р., № 1207/29 від 12.07.2023р., № 1207/15 від 12.07.2023р., № 1207/14 від 12.07.2023р., № 1207/28 від 12.07.2023р., № 1207/27 від 12.07.2023р., № 1207/26 від 12.07.2023р., № 1207/24 від 12.07.2023р., № 1207/8 від 12.07.2023р., № 1207/19 від 12.07.2023р., № 1207/4 від 12.07.2023р., № 1207/18 від 12.07.2023р., № 1207/17 від 12.07.2023р., № 1207/16 від 12.07.2023р., № 1207/31 від 12.07.2023р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період квітня-червня 2022 року ТзОВ «ДМ-Експорт» здійснило митне оформлення товарів за спірними митними деклараціями, поданими Львівській митниці. Під час оформлення таких декларацій, представник декларанта ТзОВ «ДМ-Експорт» не врахував ту обставину, що ввезення зазначених у них товарів на митну територію України та операції із їх постачання на митній території України були звільнені від оподаткування податком на додану вартість /ПДВ/ і від сплати ввізного мита. Так, у вказаних митних деклараціях в графах 47 та 36 представником декларанта відповідно були помилково визначені за кодом способу розрахунку « 91» «Відстрочення грошових зобов`язань» замість « 06» «Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування» та помилково не зазначені відомості про код обов`язкової преференції (податкової пільги) « 224» зі сплати ввізного мита та ПДВ, а тому відмова відповідача у проведенні відповідних коригувань є протиправною.

Згідно ухвали суду від 18.03.2024р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання за наявними матеріалами справи (а.с.95-97).

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною відмову Львівської митниці, викладену в листі № 7.4-2/15/13/22917 від 06.09.2023р. щодо задоволення звернення ТзОВ «ДМ-Експорт» № 48 від 13.07.2023р. про надання дозволу на внесення змін до відповідних митних декларацій; зобов`язано Львівську митницю внести зміни до митних декларацій № UA209110/2022/001757 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/012711 від 11.05.2022р., № UA209120/2022/012733 від 11.05.2022р., № UA209110/2022/002328 від 01.06.2022р., № UA209110/2022/002618 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002625 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002623 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002617 від 15.06.2022р., № UA209120/2022/016917 від 13.06.2022р., № UA209110/2022/002539 від 10.06.2022р., № UA209120/2022/016591 від 09.06.2022р., № UA209120/2022/016182 від 07.06.2022р., № UA209110/2022/002262 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/002249 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/001797 від 04.05.2022р., № UA209110/2022/001760 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/018158 від 22.06.2022р., № UA209120/2022/018157 від 22.06.2022р., № UA209110/2022/002768 від 21.06.2022р., № UA209110/2022/002751 від 21.06.2022р., № UA209120/2022/017451 від 16.06.2022р., № UA209120/2022/016935 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016933 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016597 від 09.06.2022р., № UA209110/2022/002438 від 07.06.2022р., № UA209120/2022/012083 від 06.05.2022р., № UA209110/2022/001799 від 04.05.2022р., № UA209120/2022/011650 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011593 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011535 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/009056 від 06.04.2022р. шляхом виготовлення аркушів коригування згідно з доданими до звернення ТзОВ «ДМ-Експорт» № 48 від 13.07.2023р. заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій № 1207/1 від 12.07.2023р., № 1207/20 від 12.07.2023р., № 1207/21 від 12.07.2023, № 1207/7 від 12.07.2023р., № 1207/11 від 12.07.2023р., № 1207/13 від 12.07.2023р., № 1207/12 від 12.07.2023р., № 1207/10 від 12.07.2023р., № 1207/25 від 12.07.2023р., № 1207/9 від 12.07.2023р., № 1207/23 від 12.07.2023р., № 1207/22 від 12.07.2023р., № 1207/6 від 12.07.2023р., № 1207/5 від 12.07.2023р., № 1207/3 від 12.07.2023р., № 1207/2 від 12.07.2023р., № 1207/30 від 12.07.2023р., № 1207/29 від 12.07.2023р., № 1207/15 від 12.07.2023р., № 1207/14 від 12.07.2023р., № 1207/28 від 12.07.2023р., № 1207/27 від 12.07.2023р., № 1207/26 від 12.07.2023р., № 1207/24 від 12.07.2023р., № 1207/8 від 12.07.2023р., № 1207/19 від 12.07.2023р., № 1207/4 від 12.07.2023р., № 1207/18 від 12.07.2023р., № 1207/17 від 12.07.2023р., № 1207/16 від 12.07.2023р., № 1207/31 від 12.07.2023р.; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 33308 грн. (а.с.115-120).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Львівська митниця, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.124-129).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на момент митного оформлення товарів за спірними митними деклараціями позивач був зареєстрований платником єдиного податку третьої групи, а тому був звільнений від обов`язку нарахування та сплати ПДВ та ввізного мита при ввезенні товарів на митну територію України, а його реєстрація платником ПДВ була призупиненою.

Разом з тим, вказаною пільгою позивач не скористався; в силу приписів п.30.3 ст.30 Податкового кодексу /ПК/ України платник податків вправі скористатися пільгою лише протягом усього часу її дії. Оскільки звернення позивача із заявою про застосування пільги мало місце 13.07.2023р., тобто, після скасування законодавцем вказаної пільги, тому правові підстави для застосування таких пільг є відсутніми.

Окрім того, законодавець визначає два відмінних порядки внесення змін до митних декларацій - під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися лише в конкретно визначених випадках, до яких розглядувана ситуація не відноситься.

Також суд першої інстанції здійснив помилковий розподіл судових витрат, при цьому неправильно визначив суму судового збору, яку належить в порядку ст.139 КАС України стягнути з відповідача.

Позивач ТзОВ «ДМ-Експорт» скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення, що відповідає усталеній судовій практиці по аналогічній категорії справ (а.с.197-212).

При цьому, колегія суддів вважає, що заява позивача про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній причини пропуску такого є поважними (а.с.181-185).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ТзОВ «ДМ-Експорт» () зареєстровано з 06.04.2022р. платником єдиного податку третьої групи, що підтверджується Витягом з реєстру платників податків № 75791 від 12.04.2022р. (а.с.21).

В період квітня-червня 2022 року позивач ТзОВ «ДМ-Експорт» здійснив митне оформлення товарів за наступними митними деклараціями, поданими до Львівської митниці: № UA209110/2022/001757 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/012711 від 11.05.2022р., № UA209120/2022/012733 від 11.05.2022р., № UA209110/2022/002328 від 01.06.2022р., № UA209110/2022/002618 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002625 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002623 від 15.06.2022р., № UA209110/2022/002617 від 15.06.2022р., № UA209120/2022/016917 від 13.06.2022р., № UA209110/2022/002539 від 10.06.2022р., № UA209120/2022/016591 від 09.06.2022р., № UA209120/2022/016182 від 07.06.2022р., № UA209110/2022/002262 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/002249 від 30.05.2022р., № UA209110/2022/001797 від 04.05.2022р., № UA209110/2022/001760 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/018158 від 22.06.2022р., № UA209120/2022/018157 від 22.06.2022р., № UA209110/2022/002768 від 21.06.2022р., № UA209110/2022/002751 від 21.06.2022р., № UA209120/2022/017451 від 16.06.2022р., № UA209120/2022/016935 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016933 від 13.06.2022р., № UA209120/2022/016597 від 09.06.2022р., № UA209110/2022/002438 від 07.06.2022р., № UA209120/2022/012083 від 06.05.2022р., № UA209110/2022/001799 від 04.05.2022р., № UA209120/2022/011650 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011593 від 03.05.2022р., № UA209120/2022/011535 від 02.05.2022р., № UA209120/2022/009056 від 06.04.2022р.

До кожної митної декларації додано заяви про надання відстрочення сплати митних платежів, відповідно до яких позивач, з посиланням на постанову КМ України № 236 від 09.03.2022р. «Деякі питання митного оформлення окремих товарів, що ввозяться на митну територію України у період дії воєнного стану» просив надати відстрочення сплати митних платежів, при цьому надав зобов`язання протягом 3-х місяців після закінчення або припинення воєнного стану у встановленому порядку сплатити належні суми митних платежів шляхом оформлення аркуша коригування.

Також позивач зазначив в підрозділі «СП» графи « 47» митних декларацій код « 91», що відповідно до Класифікатора способів розрахунку, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012р., відповідає «відстрочення грошових зобов`язань».

На підставі викладеного та у відповідності до вказаних заяв позивача митне оформлення товарів здійснено з відстроченням сплати митних платежів (ввізне мито та ПДВ) на загальну суму 5867559 грн. 07 коп.

Оскільки при оформленні митних декларацій в графах « 36» та « 47» представником декларанта були помилково визначені код способу розрахунку « 91» («Відстрочення грошових зобов`язань») замість «06» («Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування») та помилково не зазначені відомості про код обов`язкової преференції (податкової пільги) « 224» зі сплати ввізного мита та ПДВ, тому позивач звернувся до Львівської митниці із зверненням № 48 від 13.07.2023р. та доданими до нього заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій (а.с.24-91).

Згідно листа Львівської митниці № 7.4-2/15/13/22917 від 06.09.2023р. позивачу відмовлено в наданні дозволу на внесення змін до митних декларацій у зв`язку з тим, що останній мав право відповідно до п.3 постанови КМ України № 236 від 09.03.2022р. відстрочити сплату митних платежів на підставі заяв платника, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення змін до митних декларацій (а.с.22-23).

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що здійснюючи ввезення товарів на митну територію України в період з 05.04.2022р. по 01.07.2022р., позивач, як платник єдиного податку третьої групи, звільнявся, зокрема, від обов`язку нарахування та сплати ПДВ при ввезенні товарів на митну територію України і такий платник не мав права відмовлятися від такої пільги. Реєстрація платником ПДВ у цей період була призупиненою, а відтак позивач у спірному випадку не був суб`єктом справляння ПДВ. Матеріали справи не містять жодних доказів відмови позивача від пільги зі сплати ввізного мита.

За таких умов доводи відповідача про те, що позивач під час заповнення митних декларацій самостійно відмовився від податкової пільги, тому втратив право на її отримання, є безпідставними.

Окрім цього, до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення, декларант має право вносити зміни до митної декларації; відмова митного органу не може ґрунтуватися на підставі того, що це стосується перерахунку митних платежів. Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває на час апеляційного розгляду.

Відповідно до постанови КМ України № 236 від 09.03.2022р. «Деякі питання митного оформлення окремих товарів, що ввозяться на митну територію України у період дії воєнного стану»:

п.1 - на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» під час ввезення на митну територію України товарів їх декларування та митне оформлення відповідно до митного режиму імпорту може здійснюватися шляхом подання попередньої митної декларації, яка містить всю необхідну інформацію для випуску товарів, без пред`явлення таких товарів митному органу відповідно до частини п`ятої статті 259 Митного кодексу України, або за місцем перетину митного кордону України шляхом подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку, або в будь-якому митному органі в установленому законодавством порядку.

п.3 - Державна митна служба чи визначений нею митний орган можуть здійснювати відстрочення сплати митних платежів під час ввезення на митну територію України товарів за переліком згідно з додатком до цієї постанови на підставі письмової заяви платника податків, поданої одночасно з митною декларацією.

п.4 - внесення змін до оформленої митної декларації, пов`язаних із сплатою митних платежів, здійснюється шляхом оформлення аркуша коригування у встановленому порядку у строки, визначені законом.

Вказана постанова втратила чинність на підставі постанови КМ України № 166 від 24.02.2023р. з 01.06.2023р.

Законом України № 2142-ІХ від 24.03.2022р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» (надалі - Закон № 2142-ІХ) внесені зміни, зокрема, підпункт 9.5 п.9 підрозділу 8 розділу XX ПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, звільняються від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість за операціями з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, та при ввезенні товарів на митну територію України, а також від подання податкової звітності з податку на додану вартість, а їх реєстрація платником податку на додану вартість є призупиненою.

Крім цього, Законом № 2142-ІХ були внесені зміни до Митного кодексу /МК/ України, а саме розділ ХХІ доповнено пунктом 9-11, за змістом якого, зокрема, тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 01 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, звільняються від оподаткування ввізним митом:

товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу живого бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах;

автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Нова редакція цих підпунктів набрала чинності з 05.04.2022р.

Законом України № 2325-IX від 21.06.2022р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» із підпункту 9.5 п.9 підрозділу 8 розділу XX ПК України слова «та при ввезенні товарів на митну територію України» виключено. Також внесено зміни і до МК України в питанні звільнення від оподаткування ввізним митом, а саме пункту 9-11 розділу XXI Прикінцевих та перехідних положень, яким скасовано пільгу зі звільнення від оподаткування товарів ввізним митом. Ці зміни набрали чинності з 01.07.2022р.

Наказом Міністерства фінансів України № 114 від 07.04.2022р. затверджено зміни до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України та Класифікатора документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації та, зокрема, доповнено розділ І Загальний (Імпорт) рядком 136 відомостями про вказану пільгу зі сплати ввізного мита та ПДВ із кодом 224.

Таким чином, здійснюючи ввезення відповідних товарів на митну територію України в період з 05.04.2022р. по 01.07.2022р. платники єдиного податку третьої групи звільнялися від обов`язку нарахування та сплати ПДВ за операціями з постачання товарів, робіт та послуг та при ввезенні товарів на митну територію України. Реєстрація платником ПДВ у цей період була призупиненою.

Спірні правовідносини виникли в період з 05.04.2022р. по 01.07.2022р., тобто у період чинності пп.9.5 п.9 підрозділу 8 розділу XX ПК України в редакції Закону № 2142-ІХ, через що регулювання таких слід здійснювати через застосування названих норм.

Така позиція ґрунтується на тому, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб`єктивного права особи, у тому числі права на податкові (митні) пільги, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас, неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

Виходячи з викладеного, на момент митного оформлення товарів за спірними митними деклараціями позивач був зареєстрований платником єдиного податку третьої групи, відповідно до діючої редакції пп.9.5 п.9 підрозділу 8 розділу XX ПК України, був звільнений від обов`язку нарахування та сплати ПДВ та ввізного мита при ввезенні товарів на митну територію України, а його реєстрація платником ПДВ була призупиненою.

Відповідно до вимог ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

пп.17.1.4 п.17.1 ст.17 - платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом;

п.п.30.1-30.4 ст.30 - податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що здійснюючи ввезення товарів на митну територію України в період з 05.04.2022р. по 01.07.2022р. позивач, будучи зареєстрованим платником єдиного податку третьої групи, звільнявся, зокрема, від обов`язку нарахування та сплати ПДВ при ввезенні товарів на митну територію України. Реєстрація позивача платником ПДВ у цей період була призупиненою, а відтак позивач у спірному випадку не міг виступати суб`єктом справляння ПДВ.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів відмови позивача від пільги зі сплати ввізного мита.

Факт заповнення спірних митних декларацій не можна вважати відмовою від зазначених пільг, оскільки така оцінка дій платника податків не передбачена законом, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

В той же час, звернення позивача зі заявами про внесення змін до митних декларацій, підставно розцінено судом як дійсний намір платника податків реалізувати своє право на податкову пільгу.

Відповідно до абз.3-5 пп.9.5 п.9 підрозділу 8 розділу XX ПК України, у редакції Закону України № 2142-ІХ, під призупиненням реєстрації платником податку на додану вартість для цілей цього пункту розуміється, що платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, призупиняються права та обов`язки, встановлені розділом V та підрозділом 2 розділу ХХ цього кодексу (у тому числі щодо формування податкового кредиту) на період використання особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом. Операції, здійснені платником єдиного податку третьої групи, який використовує особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, вважається таким, що не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Для осіб, реєстрація яких платником податку на додану вартість є призупиненою відповідно до цього пункту, обрахунок показників, визначених статтею 2001 цього Кодексу, призупиняється на період використання особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом.

Оскільки у цей період позивач не був суб`єктом сплати ПДВ в розумінні спірного випадку, тому сплата такого податку не могла бути відстрочена.

Таким чином, вимоги позивача з приводу наявності порушеного права щодо надання пільги з ПДВ та ввізного мита ґрунтується на законі, а відтак таке право потребує судового захисту.

Додатково колегія суддів враховує, що зазначені податкові пільги з ПДВ та ввізного мита є загальними (універсальними) для групи платників (платників єдиного податку третьої групи), а не індивідуальними для кожного платника групи окремо, і встановлені щодо операцій із ввезення товарів на митну територію України.

Чинним податковим законодавством прямо не визначені форми відмови платника податків від податкових пільг.

Застосування загальної (універсальної) податкової пільги з ПДВ, наданої законом групі платників податків, а не індивідуально платнику податків, є обов`язковим, і відмова від її застосування не допускається. Вказане підтверджується змістом розділу «Обов`язковість пільгового режиму оподаткування» Узагальнюючої податкової консультації, затвердженої наказом Міндоходів України № 56 від 07.10.2013р., відповідно до якого, відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів платник податків вправі лише тоді, коли звільнення надається безпосередньо платнику податків, а не окремим операціям з постачання тих чи інших товарів чи надання тих чи інших послуг.

Податкові пільги з податку на додану вартість визначаються виключно за операціями з постачання товарів та/або послуг та не надаються окремим суб`єктам господарювання, а тому застосовуються платниками податку на додану вартість в обов`язковому порядку без права відмови від використання податкової пільги.

Таким чином, звільнення від оподаткування податком на додану вартість поширюється не на окремих суб`єктів господарювання, а на операції з постачання товарів/послуг.

За таких умов платник ПДВ не має права відмовитися від використання податкових пільг з ПДВ, крім випадку, визначеного п.45 підрозділу 2 розділу XX ПК України (стосується звільнення до 01.01.2022р. від оподаткування ПДВ операцій з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД).

Незастосування платником ПДВ пільг з податку, встановлених ПК України, є порушенням норм податкового законодавства.

Щодо обраного судом способу захисту вищевказаних прав позивача колегія суддів керується таким.

Згідно з приписами пп.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.4 МК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митна декларація - це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В силу вимог ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з ч.1 ст.258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

За змістом ст.268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Якщо особа систематично (більше двох разів протягом місяця) допускає у митній декларації помилки, зазначені в частині першій цієї статті (крім орфографічних помилок), митний орган застосовує до такої особи санкції, передбачені цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 та 7 ст.269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Положення про митні декларації затверджено постановою КМ України № 450 від 21.05.2012р. «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (надалі - Положення № 450).

Пунктом 37 Положення 450 встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом;

подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник з використанням електронного підпису посадової особи митного органу чи електронної печатки митного органу, які базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, вноситься до систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається Держмитслужбою ДПС згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Звідси, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі в зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

Підтвердженням наведеного слугує зміст п.4 постанови КМ України № 236 від 09.03.2022р. «Деякі питання митного оформлення окремих товарів, що ввозяться на митну територію України у період дії воєнного стану», згідно якого внесення змін до оформленої митної декларації, пов`язаних із сплатою митних платежів, здійснюється шляхом оформлення аркуша коригування у встановленому порядку у строки, визначені законом.

Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України № 1145 від 06.11.2012р. (надалі - Порядок № 1145; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно норм якого:

п.3 - аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі. Пунктом 12 визначено порядок заповнення аркуша коригування у випадку доплати або повернення митних платежів та штрафних санкцій.

п.34 - не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

На підставі зазначених норм, суд першої обґрунтовано виснував, що до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення, декларант має право вносити зміни до митної декларації. Відмова митного органу від внесення таких змін не може ґрунтуватися на тому, що такі зміни стосуються перерахунку митних платежів. Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення. Приписи п.37 Положення 450 не суперечать нормам ст.269 МК України, а визначають лише порядок внесення таких змін, в тому числі й у разі необхідності повернення декларанту митних платежів.

При цьому, в розглядуваному випадку не має значення, чи сплачені вже позивачем помилково нараховані митні платежі, адже такі фактично зараховані йому в заборгованість, а внесення відповідачем змін до митних декларацій, приведе до списання такої заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23.11.2020р. у справі № 809/984/18.

Також суд першої інстанції підставно врахував, що спірні правовідносини позбавлені точного правового регулювання, а тому із врахуванням ч.6 ст.7 КАС України застосував до цих правовідносин приписи п.37 Положення 450, який стосується заповнення та оформлення митним органом аркушу коригування у разі необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

Крім того, для правильного вирішення спору має значення поняття «податкового періоду».

Так, поняття податкового періоду прямо визначено в п.33.1. ст.33. ПК України, відповідно до якого податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Вказаному кореспондують положення п.32.1 ст.32 ПК України, згідно з якими зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк, а не на інший податковий період.

Відповідно до п.32.2 ст.32 ПК України зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки або розстрочки.

Визначені у митних деклараціях суми ПДВ та ввізного мита не сплачені позивачем, термін їх сплати не настав; податковий період, в якому має відбутися їх сплата, триває, а заяви позивача про внесення змін до митних декларацій стосуються періодів, в яких були подані митні декларації, і в межах яких діяла податкова пільга.

Відтак, доводи апелянта про невикористання позивачем загальної (універсальної) податкової пільги протягом строку її дії не відповідають нормам законодавства і не враховують обставин справи.

Таким чином, відмова відповідача, викладена в листі № 7.4-2/15/13/22917 від 06.09.2023р. щодо задоволення звернення ТзОВ «ДМ-Експорт» № 48 від 13.07.2023р. про надання дозволу на внесення змін до відповідних митних декларацій, не ґрунтується на вимогах закону.

Водночас, обираючи належний спосіб поновлення порушеного право позивача, суд дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання відповідача внести зміни до спірних митних декларацій шляхом виготовлення аркушів коригування згідно з доданими до звернення позивача № 48 від 13.07.2023р. заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій.

В частині доводів апелянта про неправильне стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань витрат по сплаченому судового збору за подання позовної заяви колегія суддів наголошує на наступному.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст.4 цього Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2024 року становить 3028 грн.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із позовної заяви, сформульовані вимоги фактично складаються із 31 вимоги немайнового характеру.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 93868 грн.

Вказана позиція викладена в ухвалі апеляційного суду від 14.10.2024р. (а.с.136-138).

З урахуванням викладеного, доводи апелянта про неправильне (завищене) обчислення розміру судового збору є помилковими, оскільки за розрахунками апеляційного суду позивач повинен був сплатити значно більшу суму судового збору за подання позовної заяви.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про підставність заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Львівську митницю.

Окрім цього, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024р. в частині зупинення дії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. в адміністративній справі № 380/5504/24 належить визнати такою, що втратила чинність (а.с.174-176).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. в адміністративній справі № 380/5504/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Львівську митницю.

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024р. в частині зупинення дії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024р. в адміністративній справі № 380/5504/24 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 14.03.2025р.