Справа № 460/7171/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі
13 березня 2025 року м. Рівне №460/7171/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про:
визнання протиправною відмови відповідача у здійсненні позивачу перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20, викладену в листі відповідача від 07.05.2024 № 5898-4602/П-02/8-1700/24;
зобов`язання відповідача здійснити позивачу, судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20, в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020, з врахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою суду від 08.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з частинами тринадцятою-п`ятнадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов висновку, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статті 161 КАС України, а тому її належить залишити без руху, з огляду на наступне.
Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно з вимогами статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, чинним законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.
Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.
Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20.
При цьому, у позовній заяві позивач вказує, що попередньо вже зверталася з такими вимогами до суду.
визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20.08.2020 № 256/03-13 та від 09.09.2020 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за її заявою від 17.08.2020;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Рівненській області 24.03.2020 за вих. № 373-04/20, в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.
рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 по справі № 460/8774/20 скасовано в частині зобов`язання провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді і в цій частині відмовлено в задоволенні позовних вимог;

в решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року по справ № 460/8774/20 залишено без змін.

При цьому, з мотивувальної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного від 10.06.2021 у справі № 460/8774/20 слідує, що підставною для скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині слугував висновок колегії суддів про передчасність вимог позивача щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, оскільки на момент вирішення спору відповідний перерахунок не був проведений і такі права позивача ще не були порушенні.

Наявним у справі рішенням відповідача від 16.06.2021 № 68 стверджується, що перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання судових рішень у справі № 460/8774/20 відповідач провів 16.06.2021, виходячи з 62 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, і його розмір склав 66465,24 грн (107202,00 грн х 62 % = 66465,24 грн).

Таким чином, у липні 2021 року позивачу мало стати відомо про виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 62 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, оскільки процедура обчислення його розміру не є складною, а різниця в розмірі утримання є значною 30016,56 грн ((107202,00 грн х 90 % = 96481,80 грн) - 66465,24 грн = 30016,56 грн).

Отже, позивач повинен був довідатися про порушення своїх прав в липні 2021 року і з цього часу почався перебіг строку звернення до суду.

Натомість, до суду з цим позовом позивач звернувся у липні 2024 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого у частині другій статті 122 КАС України.

Водночас, у позовній заяві позивач вказує (дослівно):

"В лютому 2022 року почалася війна і я, як патріот своєї держави, не вважала можливим для себе ставити питання про захист свого порушеного права і звертатися до суду з позовом про перерахунок та виплату мені щомісячного довічного грошового утримання в повному обсязі, передбаченому чинним законодавством.

Проте, на даний час змінилися обставини: погіршився стан мого здоров`я, ріст цін і інфляційні процеси, а отже зниження купівельної спроможності. Все це змушує мене звернутися з даним позовом про захист порушеного права.".

Отже, незвернення до суду з позовом після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну позивач обґрунтовує своїми патріотичними переконаннями, тобто прийняттям усвідомленого рішення щодо розпорядження своїми процесуальними правами шляхом неподання позову до суду, а не наявністю обставин непереборної сили, які виникли у зв`язку з оголошенням воєнного стану в Україні та об`єктивно унеможливили своєчасне звернення позивача до суду.

Більше того, доводи про воєнний стан та незадовільний стан здоров`я, на які покликається позивач, носять загальний характер, та не можуть бути визнані достатніми для підтвердження поважності причин тривалого (більше двох років) пропуску строку для звернення до суду.

Зокрема, питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Крім того, як вказував суд раніше, перебіг шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався для позивача у липні 2021 року і, відповідно, закінчився у грудні 2021 року, тобто до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Частиною першою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, суд, застосовуючи частини третю та четверту статті 123 КАС України, надає можливість позивачу скористатися правом повідомити про причини поважності пропуску строку звернення до суду шляхом надання суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску (в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період, що перевищує шість місяців з дня звернення до суду з цим позовом), а також доказів поважності причин такого пропуску.

За таких обставин, позовну заяву після відкриття провадження у справі належить залишити без руху відповідно до вимог частини тринадцятої статті 171 КАС України.

Керуючись статтями 121, 122, 160, 161, 171, 241, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України, якщо позивач не усуне недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя Ольга ПОЛІЩУК