Справа № 160/25860/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25860/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року (суддя Сластьон А.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 11.11.2024 року) в справі №160/25860/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання видати наказ про звільнення з військової служби,

в с т а н о в и в:

25.09.2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незвільнення його із військової служби; зобов`язати видати наказ про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 та п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась Військова частина НОМЕР_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказував, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, на момент розгляду адміністративної справи строк дію воєнного стану в Україні продовжено. Згідно статті 26 частини 4 пункту 2 підпункту «г» та абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України № 2232-XII під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за особою з числа осіб з інвалідністю I чи II групи. Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена довідкою КИЕ-1 №106740 від 09.10.2002 року. Проте відсутній медичний висновок. Медичний висновок визначено, як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу. Медичний висновок це документ, який містить відомості про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я. Апелянт вказував, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби оскільки довідкою МСЕК не зазначена необхідність стороннього догляду за його матір`ю. Експертна комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було подано рапорт командуванню Військової частини НОМЕР_2 з проханням звільнити його з військової служби відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за хворою матір`ю. До рапорту надано копію висновку лікарської комісії медичного закладу за формою первинної облікової документації, затвердженої наказом МОЗ України від 31.07.2013 №667, щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №459 від 03.06.2024 та копію довідки МСЕК №106740 від 09.10.2002 серії КИЕ-1 щодо встановлення безстроково ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання. Інвалідність встановлена безстроково, висновок про умови та характер праці: нездатний (а) до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах, може бути пристосованим в спеціально створених умовах на виробництві або рекомендована надомна праця. Відповідно до пп. «г» п.2 ч.4 та п.3 ч. 12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Інвалідність ОСОБА_2 підтверджена довідкою МСЕК №106740 від 09.10.2002 серії КИЕ-1, інвалідність ІІ групи встановлена безстроково, причина інвалідності: загальне захворювання. Пункт 3 ч. 12 ст.26 Закону №2232-ХІІ передбачає альтернативу в контексті того, яким документом може підтверджуватися необхідність здійснення стороннього догляду за хворим членом сім`ї: висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Суд першої інстанції вказував, що в спірних правовідносинах потреба в сторонньому догляді матері позивача, яка є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, повинна підтверджуватися виключно висновком лікарської комісії медичного закладу за формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667. Позивач разом з рапортом надав копію висновку лікарської комісії КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» від 03.06.2024 №459 за формою первинної облікової документації, затвердженої наказом МОЗ України від 31.07.2013 №667, щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 , інвалідом з ІІ групи внаслідок психічного розладу. У відповідача не було підстав відмовляти в задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби з підстав відсутності інформації в довідці МСЕК про необхідність стороннього догляду за матір`ю. Неузгодженість термінів і понять в нормативних актах стосовно документа на підтвердження необхідності постійного догляду, а так само хибне розуміння відповідачем положень нормативних актів не може впливати на реалізацію особою права на звільнення з військової служби. Висновок ЛКК від 03.06.2024 № 459 про необхідність постійного стороннього догляду за матір`ю позивача є належним та достатнім доказом, який підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи, що, в свою чергу, є належною підставою для звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Згідно з ч. 6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, серед іншого, невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися. З метою обрання ефективного способу захисту порушеного права, суд першої інстанції вважав за доцільне зобов`язати відповідача шляхом видачі відповідного наказу звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду та яка є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 . Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.03.1985 року.

Укладений шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_3 (батьком позивача) було розірвано в 20.04.2024 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 в якості командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, що вбачається з копії посвідчення офіцера НОМЕР_5 .

ОСОБА_1 подано рапорт з проханням звільнити його з військової служби відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за хворою матір`ю. До рапорту долучено копію висновку лікарської комісії медичного закладу за формою первинної облікової документації, затвердженої наказом МОЗ України від 31.07.2013 №667, щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №459 від 03.06.2024 та копію довідки МСЕК №106740 від 09.10.2002 серії КИЕ-1 щодо встановлення безстроково ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково, висновок про умови та характер праці: нездатний (а) до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах, може бути пристосованим в спеціально створених умовах на виробництві або рекомендована надомна праця.

За результатами опрацювання рапорту Військовою частиною НОМЕР_2 була погоджена можливість звільнення позивача з військової служби, у зв`язку із чим відповідний рапорт з доданими до нього документами був переданий на опрацювання до Військової частини НОМЕР_1 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина.

Листом від 05.09.2024 року №7028 Військова частина НОМЕР_1 відмовила у звільненні позивача з військової служби, повернувши рапорт ОСОБА_1 про звільнення разом з відповідними додатками без реалізації у зв`язку із тим, що рапорт не було погоджено юридичною службою, оскільки в довідці МСЕК відсутня інформація про необхідність постійного стороннього догляду за матір`ю.

Отже, згідно висновку №459 від 03.06.2024 року лікарської комісії медичного закладу за формою первинної облікової документації, затвердженої наказом МОЗ України від 31.07.2013 року №667, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу. За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати поведінку.

Згідно довідки МСЕК №106740 від 09.10.2002 року серії КИЕ-1 щодо встановлення безстроково ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково, висновок про умови та характер праці: нездатний (а) до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах, може бути пристосованим в спеціально створених умовах на виробництві або рекомендована надомна праця.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який продовжувався і діє на теперішній час.

Відповідно до ч.5 ст.1, «г» п.2 ч.4, п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (чинній на момент подання рапорту) від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно п.17 ст.1, частин 1, 2, 3, 5, 7 ст.13, частин 2, 4 ст.16 Закону «Про соціальні послуги» соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України. До надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору належать: 1) установи/заклади надання соціальних послуг (стаціонарні, реабілітаційні, тимчасового перебування); 2) інші установи/заклади соціальної підтримки (обслуговування), у тому числі спеціалізовані служби підтримки осіб, постраждалих від домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності. Оплата праці працівників надавачів соціальних послуг має забезпечувати належні матеріально-побутові умови для ефективної діяльності працівників, підвищувати престижність професії, сприяти підвищенню кваліфікації працівників. Умови оплати праці працівників надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору визначаються Кабінетом Міністрів України. Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть встановлювати додаткові стимулюючі виплати працівникам надавачів соціальних послуг. Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуг. Соціальні послуги за типами поділяються на, зокрема, комплексні соціальні послуги, що передбачають узгоджені дії фахівців з надання постійної або систематичної комплексної допомоги (догляд, виховання, спільне проживання, соціальний супровід, кризове втручання, підтримане проживання, соціальна адаптація, соціальна інтеграція та реінтеграція тощо). Соціальні послуги залежно від строку надання поділяються на послуги, що надаються, зокрема, постійно - не менше одного разу на місяць протягом більше одного року. Базовими є такі соціальні послуги, зокрема, догляд вдома, денний догляд.

Відповідно наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.021 року №407 затверджено форму первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно п.3 ч.12 ст.26, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Отже, Закон передбачає дві умови, а саме: наявність інвалідності І чи ІІ групи та необхідність постійного догляду

Передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, мають право бути звільненими з військової служби на підставах та під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно довідки МСЕК №106740 від 09.10.2002 року ОСОБА_2 встановлено ІІ група інвалідності безстроково. Згідно висновку №459 від 03.06.2024 року лікарської комісії медичного закладу за формою первинної облікової документації, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_2 , яка є матірю ОСОБА_1 і не має більше родичів та осіб, які можуть здійснювати сторонній догляд за нею, згідно висновку лікарів не може самостійно самообслуговуватися, тобто потребує постійного догляду.

Медичні висновки щодо ОСОБА_2 свідчать про необхідність постійного догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, цей догляд може здійснюватися, в тому числі рідними, зокрема, сином.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року в справі №160/25860/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова