Справа № 640/403/19
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року справа № 640/403/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Янківської В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Інжинірінг" до Міністерства економіки України, третя особа Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

08.01.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Інжинірінг" (далі також - позивач, заявник, ТОВ "ДІПІ Інжинірінг") з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Служба безпеки України, в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 30.10.2018 року №1587 "Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині застосування до ТОВ "ДІПІ Інжинірінг" спеціальних санкцій у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

В обгунтування позовних вимог позивач зазначив, що до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності може бути застосовано санкцію у вигляді тимчасового зупинення права здійснення такої діяльності у випадках порушення чинних законів України, що стосуються цієї діяльності, згідно із статтею 37 Закону України Про зовнішньо-економічну діяльність, де вказано, що за порушення цього або пов`язаних з ним Законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності , можуть бути застосовані такі спеціальні санкції, як тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки. Позивач зазначив, що він не проводив жодних дій, які могли б чи можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 суддя Янківська В.П. прийняла справу до свого провадження.

Міністерство економіки України надало до суду пояснення, в яких зазначило, що спір у даній справі виник із виданням наказу від 30.10.2018 № 1587 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України», яким до позивача застосовано оскаржуваний вид санкції.

Правовідносини з видання наказу від 30.10.2018 № 1587 унормовувались на момент його видання, а також на день звернення позивача до суду, положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII. У складі даного Закону на той час містилась стаття № 37 предметом правового регулювання якої були «Спеціальні санкції за порушення цього або пов`язаних з ним законів України».

Статтею 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII, який набрав чинності 07.07.2018 та який введено в дію 07.02.2019, статтю 37 було виключено. Таким чином, у державі такого правового інституту як спеціальні санкції після 07.02.2019 не існує.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1180 Про скасування дії спеціальних санкцій, застосованих відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» скасовано дію спеціальних санкцій, застосованих до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до 7 лютого 2019 року.

На офіційному веб-сайті міністерства за посиланням (https://me.gov.ua/News/Detail? lang=uk-UA&id=39599193-6c40-4f72-a106- 47ae7a73881f&title=UriadSkasuvavDiiuPonad27-TisiachSanktsiiZed) було розміщено інформацію про скасування в державі санкцій.

Таким чином, після дати 07.02.2019 оскаржуваної санкції не існує, а наказ від 30.10.2018 № 1587 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» втратив актуальність після вказаної дати та окремим рішенням міністерства не скасовувався.

Служба безпеки України надала до суду пояснення, в яких зазначила, що наразі правовідносини, з приводу яких виник спір, припинили свою дію.

Відповідно до фактичних обставин спірні правовідносини між сторонами обумовлені прийняттям Міністерством економічного розвитку і торгівлі України наказу від 30.10.2018 №1587 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування до ТОВ «ДІПІ Інжинірінг» спеціальних санкцій у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на підставі подання СБУ.

Повноваження СБУ щодо направлення такого подання до Міністерства економіки України (на той час Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) були передбачені частиною другою статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Статтею 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про валюту і валютні операції» (набрав чинності 07.07.2018, ведено в дію 07.02.2019) статтю 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» виключено. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1180 «Про скасування дії спеціальних санкцій, застосованих відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" скасовано дію спеціальних санкцій, застосованих до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" до 7 лютого 2019 року.

У зв`язку з викладеним спеціальної санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до ТОВ «ДІПІ Інжинірінг» не існує, відповідно санкція припинила свою дію, наразі не є чинною.

Однак на момент видання наказу від 30.10.2018 №1587 були всі підстави для його винесення, тому оскаржуваний наказ щодо застосування до позивача спеціальної санкції був правомірним та законним, а вимоги позивача безпідставними і необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 13.03.2025 замінено відповідача у даній справі - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство економіки України ().

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

30.10.2018 р. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано наказ №1587 про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України. В Додатку до Наказу Міністерства від 30.10.2018 р. №1587 визначено перелік суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, до яких застосовано спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності. Серед вказаних суб`єктів в Додатку до наказу фігурує «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» .

Як вбачається з оскаржуваного наказу, вказана спеціальна санкція застосована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України відповідно до ст. 37 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність за проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної безпеки на підставі подання Служби безпеки України вих. від 22.10.2018 №8/1/5-11522ДСК, вх. від 23.10.2018 №05/2321 ДСК.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини з видання наказу від 30.10.2018 № 1587 унормовувались на момент його видання, а також на день звернення позивача до суду, положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII. У складі даного Закону на той час містилась стаття № 37 предметом правового регулювання якої були «Спеціальні санкції за порушення цього або пов`язаних з ним законів України».

Статтею 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII, який набрав чинності 07.07.2018 та який введено в дію 07.02.2019, статтю 37 було виключено. Таким чином, у державі такого правового інституту як спеціальні санкції після 07.02.2019 не існує.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1180 Про скасування дії спеціальних санкцій, застосованих відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» скасовано дію спеціальних санкцій, застосованих до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до 7 лютого 2019 року.

На офіційному веб-сайті міністерства за посиланням (https://me.gov.ua/News/Detail? lang=uk-UA&id=39599193-6c40-4f72-a106- 47ae7a73881f&title=UriadSkasuvavDiiuPonad27-TisiachSanktsiiZed) було розміщено інформацію про скасування в державі санкцій.

Таким чином, після дати 07.02.2019 оскаржуваної санкції не існує, а наказ від 30.10.2018 № 1587 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» втратив актуальність після вказаної дати та окремим рішенням міністерства не скасовувався.

Служба безпеки України надала до суду пояснення, в яких зазначила, що наразі правовідносини, з приводу яких виник спір, припинили свою дію.

Відповідно до фактичних обставин спірні правовідносини між сторонами обумовлені прийняттям Міністерством економічного розвитку і торгівлі України наказу від 30.10.2018 №1587 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування до ТОВ «ДІПІ Інжинірінг» спеціальних санкцій у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на підставі подання СБУ.

Повноваження СБУ щодо направлення такого подання до Міністерства економіки України (на той час Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) були передбачені частиною другою статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Статтею 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про валюту і валютні операції» (набрав чинності 07.07.2018, ведено в дію 07.02.2019) статтю 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» виключено. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1180 «Про скасування дії спеціальних санкцій, застосованих відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" скасовано дію спеціальних санкцій, застосованих до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" до 7 лютого 2019 року.

У зв`язку з викладеним спеціальної санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до ТОВ «ДІПІ Інжинірінг» не існує, відповідно санкція припинила свою дію, наразі не є чинною.

Верховний Суд у справі № 638/3792/20 зазначив, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Право на звернення до суду та способи судового захисту визначені у статті 5 КАС України, частиною першою якої визначено, що захист прав, свобод або законних інтересів, серед іншого, можливий шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення, вчинення чи невчинення тих чи інших дій та перевірити їх відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, як це закріплено у статті 2 та статті 5 КАС України.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України. Подібні положення містяться й у статтях 2, 5 нині діючого КАС України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на захист має особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність ( постанова ВС, справа №826/6664/17 від 22.07.2022).

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА