Справа № 640/19750/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

12 березня 2025 року Справа № 640/19750/18

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві, Головного Управління Державної казначейської служби України у м.Києві про визнання протиправними дій та стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом в якому просить :

- визнати протиправними дії Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції щодо затримання транспортного засобу позивача - MERCEDES-BENZ Е 250 д.н.з. НОМЕР_1 в порядку ст.265-2 КУпАП;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А, ) відшкодувати на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 1875,60 грн із Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на утримання Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ().

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.01.2019 у справі № 640/19750/18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Арсірієм Р.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу № 640/19750/18.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Мельникова Р.В. 05.03.2025 за результатами автоматизованого розподілу судової справи відповідно до протоколу від 05.03.2025.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Мельникова Р.В. від 10.03.2025 року адміністративну справу за вказаним вище позовом прийнято до розгляду; розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані позивачем матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження позивачем у суді є дії Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції щодо затримання транспортного засобу позивача - MERCEDES-BENZ Е 250 д.н.з. НОМЕР_1 в порядку ст.265-2 КУпАП.

Зі змісту позовної заяви вбачаються доводи позивача стосовно того, що 26.04.2018 року о 16:40 год. в м. Києві по вул. Є.Сверстюка, 7Б, інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 УПП в м. Києві рядовим поліції Купрієць В.В. був складений акт огляду та затримання транспортного засобу щодо позивача. В подальшому, як зазначає позивач, його транспортний засіб - MERCEDES-BENZ Е 250 д.н.з. НОМЕР_1 був доставлений на стоянку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів.

Суд зазначає, що відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інших порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано статтею 286 КАС України.

Частиною 1 статті 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за приписами статті 286 КАС України адміністративним судам підсудні справи не лише з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також справи щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що відповідно до статті 265-2 КУпАП (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання. Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата. Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1102 затверджено Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання.

Відповідно до п.2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи зміст заявлених позивачем позовних вимог, слід дійти висновку про те, що позовні вимоги стосуються рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а такі справи відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20, статті 286 КАС України та статті 288 КУпАП вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Отже, з огляду на викладене вище, слід дійти висновку про те, що приймаючи рішення щодо огляду та тимчасового затримання транспортного засобу поліцейські, дії яких фактично оскаржуються позивачем, здійснювали не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення.

В той же час, суд зазначає, що адміністративний позов з огляду на обставини того, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві відшкодувати на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1875,60 грн із Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на утримання Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції є похідними від первинних позовних вимог, не містить вимог, які б були підсудні окружному адміністративному суду, що за правилами частини 3 статті 21 КАС України зумовлювало би належність цього спору до підсудності окружному адміністративному суду, а зважаючи на предмет позову та обставини, викладені в позовній заяві, дана адміністративна справа підсудна місцевому загальному суду як адміністративному.

Згідно п.2 ч.1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд звертає увагу, що адресою позивача є: 08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Польова, 55, адресою відповідачів є: Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві - 03048, м. Київ, вул. Федорова Ернста, буд. 3, Головного Управління Державної казначейської служби України у м.Києві - 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а.

Отже, ця справа належить до предметної юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного, в даному випадку, - Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 6 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

За правилами частини 8 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Також суд зазначає, що згідно з положеннями статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Розгляд даної справи саме Харківським окружним адміністративним судом призведе до порушення правил підсудності, а отже до зволікання у вирішенні спору.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про передачу даної справи до місцевого загального суду як адміністративного - Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Керуючись ст.ст. 20, 29, 30, 287, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративну справу № 640/19750/18 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві (03048, м. Київ, вул. Федорова Ернста, буд. 3, ), Головного Управління Державної казначейської служби України у м.Києві (01601, м. Київ, вул.Терещенківська, 11-а, ) про визнання протиправними дій та стягнення матеріальної шкоди - передати на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.