Справа № 440/12168/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 р. Справа № 440/12168/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі №440/12168/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ПЛЮС"

до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Полтавській області третя особа Київське дочірнє підприємство "НМУ"ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ"

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ПЛЮС" (далі позивач, ТОВ "КВАНТ ПЛЮС") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі відповідач-1, ГУ ДПС у Полтавській області, податковий орган, контролюючий орган, апелянт) та Державної податкової служби України (далі відповідач-2, ДПС України) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Київське дочірнє підприємство "НМУ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ", в якому просив суд:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20 лютого 2023 року №8295820/31618527;

- зобов`язання ДПС України зареєструвати в строки визначені нормами діючого законодавства в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16 грудня 2021 року до податкової накладної №27 від 28 травня 2021 року, реєстраційний номер документу , направлений на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних 06 червня 2021 року /а.с. 1-10/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року позов ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №8295820/31618527 від 20.02.2023 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16..12.2021 до податкової накладної №27 від 28.05.2021.

Зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16..12.2021 до податкової накладної №27 від 28.05.2021, який складений ТОВ "КВАНТ ПЛЮС".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" судові витрати в загальній сумі 4184,00 грн, в т.ч. витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

ГУ ДПС у Полтавській області, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про те, що податковий орган не має вказувати у квитанції конкретний перелік документів, необхідних для розблокування податкових накладних та/або розрахунків коригування до них. Вказує про наявність рішення податкового органу про включення позивача до реєстру ризикових підприємств та наводить судження про те, що позивач можливий ризик формування безпідставного податкового кредиту. Вказує, що спірне рішення ґрунтується на неподанні позивачем повного пакету документів, який був підставою для прийняття рішення № 8295820/31618527 від 20.02.2023 про зупинення реєстрації розрахунку коригування та подальшої відмови у його реєстрації, не є достатнім для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування № 6 від 16.12.2021, оскільки платником не надано оборотно-сальдову відомість по 281 рахунку щодо руху ТМЦ. Вказував на наявність дискреційних повноважень ДПС України в питаннях реєстрації податкових накладних.

Вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, що не дотримано позивачем, а тому вважає стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу неспівмірним.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" зареєстроване юридичною особою та є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами.

ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" (ідентифікаційний код 31618527) пройшло державну реєстрацію юридичної особи та відповідно до відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним із зареєстрованих видів діяльності ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" є: 46.90 "Неспеціалізована оптова торгівля" (основний) /а.с. 12/.

01 березня 2017 року між ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" (Постачальник) та Київським дочірнім підприємством "НМУ"ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (Покупець) укладено договір поставки №0103-7/17 /а.с. 58-61/, відповідно до якого на умовах, визначених цим договором, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товарно-матеріальні цінності (далі- Товар) у відповідності до видаткових накладних, які є його невід`ємними частинами, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його (пункт 1.1); найменування (асортимент), кількість, вартість товару, що є предметом цього договору, визначається видатковими накладними (пункт 1.2); ціна за одиницю Товару, загальна ціна партії Товару, що підлягає оплаті вказується у відповідних видаткових накладних з урахуванням ПДВ (пункт 2.2); загальна вартість договору складається із суми всіх видаткових накладних, які підписані обома сторонами договору (пункт 2.2); розрахунки за цим договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах, які сторони погоджують між собою (пункт 3.1); договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2018 року, а щодо фактично взятих, але не виконаних сторонами на себе зобов`язань, впродовж дії цього договору до повного їх виконання. У разі відсутності вимог сторін про зміну цього договору до закінчення первинного терміну його дії, він вважається автоматично продовженим на наступний календарний рік (пункт 9.1).

Додатковою угодою від 30 грудня 2019 року до Договору поставки №0103-7/17 від 01 березня 2017 року /а.с. 191-зворот/ змінено пункт 9.1 Договору та викладено його в наступній редакції: Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, а щодо фактично взятих, але не виконаних сторонами на себе зобов`язань, впродовж дії цього Договору до повного їх виконання.

Згідно з угодою про узгодження умов поставки конкретної партії товару від 28 травня 2021 року (Додаток до договору поставки №0103-7/17 від 01 березня 2017 року) /а.с. 64/ сторони дійшли згоди щодо поставки наступного товару: труба НКТ 60.3х4.83Р-110, VAGT, кількістю: 100 т, ціна без ПДВ: 37500,00 грн; сума без ПДВ: 3750000,00 грн, сума ПДВ: 750000,00 грн, всього з ПДВ: 4500000,00 грн, умови оплати: 100% передоплати, строки поставки: до 31 грудня 2021 року, умови поставки: поставка Товару здійснюється на умовах EXW за адресою пров. Спортивний, 3а, м. Полтава. Навантаження товару здійснюється силами Постачальника.

Сторонами (відповідною стороною) договору поставки №0103-7/17 від 01 березня 2017 року оформлено:

- рахунок на оплату №207 від 28 травня 2021 року /а.с.65/ щодо вартості товару, що поставляється: труба НКТ 60.3х4.83Р-110, VAGT , кількістю: 100 т, ціна без ПДВ: 37500,00 грн; сума без ПДВ: 3750000,00 грн, сума ПДВ: 750000,00 грн, всього з ПДВ: 4500000,00 грн;

- платіжне доручення № 43 від 28 серпня 2021 року /а.с. 66/ щодо перерахування 2000000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% 333333,33 грн, як плати за трубу згідно рахунку № 207 від 28 травня 2021 року.

Згідно з додатковою угодою від 16 грудня 2021 року до Договору поставки №0103-7/17 від 01 березня 2017 року /а.с. 62-63/ сторони домовилися внести зміни у пункт 1 Угоди про узгодження умов поставки конкретної партії товару від 28 травня 2021 року до Договору поставки №0103-7/17 від 01 березня 2017 року, виклавши його в наступній редакції: Сторони дійшли згоди щодо поставки наступного товару за погодженими цінами: Труба НКТ 60.3x4.83 Р-110, VAGT, кількість 55,556 т, ціна без ПДВ 37500,00 грн, сума без ПДВ 2083350,00 грн; Башмак алюмінієвий БК 168 ОТТГ, кількість 1 шт, ціна без ПДВ 5100,00 грн, сума без ПДВ 5100,00 грн; Башмак колонний БК 245 ОТТМ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 4710,00 грн, сума без ПДВ 4710,00 грн; Зворотній клапан ЦКОД 168 ОТТГ, кількість 2 шт, ціна без ПДВ 9015,00грн, сума без ПДВ 18030,00 грн; Патрубок Н245 ОТТМ/Н245ТР, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 3135,00 грн, сума без ПДВ 3135,00 грн; Пробка продавочна ПП 168, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 2350,00 грн, сума без ПДВ 2350,00 грн; Турбулізатор ЦТ 168/216, кількість 25 шт, ціна без ПДВ 625,00 грн, сума без ПДВ 15625,00 грн; Центратор ЦЦ 168/216, кількість 50 шт, ціна без ПДВ 535,00 грн, сума без ПДВ 26750,00 грн; Клапан відсікач К302 Ду 65 Ру 320 з КМЧ, кількість 1 компл, ціна без ПДВ 29800,00 грн, сума без ПДВ 29800,00 грн; Балон вантажо підіймальної муфти 24", кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 12100,00 грн, сума без ПДВ 12100,00 грн; Котушка перехідна КП 80x70-80x35, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 17840,00 грн, сума без ПДВ 17840,00 грн; Котушка перехідна КП 80x70-80x35 з боковим каналом К 1/2", кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 17840,00 грн, сума без ПДВ 17840,00 грн; Прокладка П 35, кількість 4 шт, ціна без ПДВ 350,00 грн, сума без ПДВ 1400,00 грн; Прокладка БХ 154, кількість 3 шт, ціна без ПДВ 345,00 грн, сума без ПДВ 1035,00 грн; Шпилька М 27x190, кількість 24 шт, ціна без ПДВ 335,00 грн, сума без ПДВ 8040,00 грн; Гайка М 27, кількість 48 шт, ціна без ПДВ 110,00 грн, сума без ПДВ 5280,00 грн; Шпилька М 24x180, кількість 16 шт, ціна без ПДВ 285,00 грн, сума без ПДВ 4560,00 грн; Гайка М 24, кількість 32 шт, ціна без ПДВ 95,00 грн, сума без ПДВ 3040,00 грн; Кран високого тиску К 1/2 -700, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 1881,00 грн, сума без ПДВ 1881,00 грн; Манометр МП4-160/600, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 376,20 грн, сума без ПДВ 376,20 грн; Манометр рідинний 500 кг/см2шт, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 627,70 грн, сума без ПДВ 627,70 грн; Манометр рідинний 600 кг/см2, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 784,00 грн, сума без ПДВ 784,00 грн; Дросель кутовий регулюючий Ду 65 Ру 350 з КМЧ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 18142,20 грн, сума без ПДВ 18142,20 грн; Засувка стальна фланцева (31с45нж) Ду80мм, Ру 16 МПа з КМЧ, кількість 3 шт, ціна без ПДВ 13951,00 грн, сума без ПДВ 41853,00 грн; Вертлюг промивний ВП-80, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 36800,00 грн, сума без ПДВ 36800,00 грн; Кран високого тиску 2" - 700 (Р1502), кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 22240,00грн, сума без ПДВ 22240,00 грн; Сканер Сlір 2, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 37620,00 грн, сума без ПДВ 37620,00 грн; Лещата, кількість 2 шт, ціна без ПДВ 3762,00 грн, сума без ПДВ - 7524,00 грн; Осцилограф, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 7215,10 грн, сума без ПДВ 7215,10 грн; Патрон, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 5415,30 грн, сума без ПДВ 5415,30 грн; Сканер Кnоrr, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 47025,00 грн, сума без ПДВ 47025,00 грн; Труба, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 9405,00 грн, сума без ПДВ 9405,00 грн; Фіксатор распредвала FIAT, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 3629,30 грн, сума без ПДВ 3629,30 грн; Опорна основа колони 245, кількість 10 шт, ціна без ПДВ 46200,00 грн, сума без ПДВ 462000,00 грн; Бурове долото 444,5 HS6193SВ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 498316,50 грн, сума без ПДВ 498316,50 грн; Бурове долото 311,15 SDSІ616МВ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 289177,37 грн, сума без ПДВ 289177,37 грн. Разом 3750016,67 грн, сума ПДВ 750003,33 грн, всього з ПДВ 4500020,00 грн. В іншій частині Угоду про узгодження умов поставки конкретної партії товару від 28 травня 2021 року залишити без змін.

Сторонами (відповідною стороною) договору поставки №0103-7/17 від 01 березня 2017 року оформлено:

- видаткову накладну № 827 від 16 грудня 2021 року /а.с. 67/ щодо відпуску по рахунку на оплату покупцю №207 від 28 травня 2021 року товарів, а саме: Башмак алюмінієвий БК 168 ОТТГ, кількість 1 шт, ціна без ПДВ 5100,00 грн, сума без ПДВ 5100,00 грн; Башмак колонний БК 245 ОТТМ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 4710,00 грн, сума без ПДВ 4710,00 грн; Зворотній клапан ЦКОД 168 ОТТГ, кількість 2 шт, ціна без ПДВ 9015,00грн, сума без ПДВ 18030,00 грн; Патрубок Н245 ОТТМ/Н245ТР, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 3135,00 грн, сума без ПДВ 3135,00 грн; Пробка продавочна ПП 168, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 2350,00 грн, сума без ПДВ 2350,00 грн; Турбулізатор ЦТ 168/216, кількість 25 шт, ціна без ПДВ 625,00 грн, сума без ПДВ 15625,00 грн; Центратор ЦЦ 168/216, кількість 50 шт, ціна без ПДВ 535,00 грн, сума без ПДВ 26750,00 грн; Клапан відсікач К302 Ду 65 Ру 320 з КМЧ, кількість 1 компл, ціна без ПДВ 29800,00 грн, сума без ПДВ 29800,00 грн; Балон вантажопідіймальної муфти 24", кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 12100,00 грн, сума без ПДВ 12100,00 грн; Котушка перехідна КП 80x70-80x35, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 17840,00 грн, сума без ПДВ 17840,00 грн; Котушка перехідна КП 80x70-80x35 з боковим каналом К 1/2", кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 17840,00 грн, сума без ПДВ 17840,00 грн; Прокладка П 35, кількість 4 шт, ціна без ПДВ 350,00 грн, сума без ПДВ 1400,00 грн; Прокладка БХ 154, кількість 3 шт, ціна без ПДВ 345,00 грн, сума без ПДВ 1035,00 грн; Шпилька М 27x190, кількість 24 шт, ціна без ПДВ 335,00 грн, сума без ПДВ 8040,00 грн; Гайка М 27, кількість 48 шт, ціна без ПДВ 110,00 грн, сума без ПДВ 5280,00 грн; Шпилька М 24x180, кількість 16 шт, ціна без ПДВ 285,00 грн, сума без ПДВ 4560,00 грн; Гайка М 24, кількість 32 шт, ціна без ПДВ 95,00 грн, сума без ПДВ 3040,00 грн; Кран високого тиску К 1/2 -700, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 1881,00 грн, сума без ПДВ 1881,00 грн; Манометр МП4-160/600, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 376,20 грн, сума без ПДВ 376,20 грн; Манометр рідинний 500 кг/см2шт, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 627,70 грн, сума без ПДВ 627,70 грн; Манометр рідинний 600 кг/см2, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 784,00 грн, сума без ПДВ 784,00 грн; Дросель кутовий регулюючий Ду 65 Ру 350 з КМЧ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 18142,20 грн, сума без ПДВ 18142,20 грн; Засувка стальна фланцева (31с45нж) Ду80мм, Ру 16 МПа з КМЧ, кількість 3 шт, ціна без ПДВ 13951,00 грн, сума без ПДВ 41853,00 грн; Вертлюг промивний ВП-80, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 36800,00 грн, сума без ПДВ 36800,00 грн; Кран високого тиску 2" - 700 (Р1502), кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 22240,00грн, сума без ПДВ 22240,00 грн; Сканер Сlір 2, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 37620,00 грн, сума без ПДВ 37620,00 грн; Лещата, кількість 2 шт, ціна без ПДВ 3762,00 грн, сума без ПДВ - 7524,00 грн; Осцилограф, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 7215,10 грн, сума без ПДВ 7215,10 грн; Патрон, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 5415,30 грн, сума без ПДВ 5415,30 грн; Сканер Кnоrr, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 47025,00 грн, сума без ПДВ 47025,00 грн; Труба, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 9405,00 грн, сума без ПДВ 9405,00 грн; Фіксатор распредвала FIAT, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 3629,30 грн, сума без ПДВ 3629,30 грн; Опорна основа колони 245, кількість 10 шт, ціна без ПДВ 46200,00 грн, сума без ПДВ 462000,00 грн; Бурове долото 444,5 HS6193SВ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 498316,50 грн, сума без ПДВ 498316,50 грн; Бурове долото 311,15 SDSІ616МВ, кількість - 1 шт, ціна без ПДВ 289177,37 грн, сума без ПДВ 289177,37 грн. Разом 1666666,67 грн, сума ПДВ 333333,33 грн, всього з ПДВ 2000000,00 грн.

- акт прийому-передачі №827 від 16 грудня 2021 року до Договору поставки №0103-7/17 від 01 березня 2017 року /а.с. 68/;

- довіреність №1211 від 16 грудня 2021 року /а.с. 69/ на отримання товарних цінностей за рахунком №207 від 28 травня 2021 року.

16 грудня 2021 року ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" складено розрахунок коригування №6 до податкової накладної №27 від 28 травня 2021 року у зв`язку зі зміною сторонами договору №0103-7/17 від 01 березня 2017 року номенклатури товару, що поставляється /а.с. 13-14/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з незаконності та протиправності спірного рішення, ухваленого податковим органом, у зв`язку з чим вважав належним способом захисту порушеного права позивача у спосіб зобов`язання відповідача-2 зареєструвати спірний розрахунок коригувань до податкової накладної, датою його подання.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України (далі ПК України).

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі за текстом Порядок № 1246).

Зокрема, пункт 12 Порядку № 1246 передбачає, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкової накладної обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову в реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі за текстом ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом ЄРПН, Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі, права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, яка набула чинності 01.02.2020 (далі за текстом Порядок № 1165).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку № 1165, автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з приписами пункту 7 Порядку № 1165 у разі встановлення за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування відповідності відображених в них операцій хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як вбачається зі змісту отриманої позивачем копії квитанції, підставою для зупинення реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16..12.2021 до податкової накладної №27 від 28.05.2021 слугувала відповідність платника податків п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Додатково повідомлено показники D", Р.

Критерії ризиковості платника податку визначені у Додатку № 1 до Порядку № 1165.

Відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналіз пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку свідчить про те, що для того аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку (підпункт 2 пункту 11 Порядку № 1165).

Так, з досліджених колегією суддів копії квитанцій про зупинення реєстрації наведених вище розрахунків коригування до податкових накладних встановлено, що відповідач, наводячи показники D" та Р, не надає при цьому розрахунку за критерієм підпункту 2 пункту 11 Порядку № 1165, а також не вказує чіткого переліку документів, які слід подати до контролюючого органу в цьому випадку, що дозволяє дійти висновку про безпідставність зупинення реєстрації спірних податкових накладних.

Слід зазначити, що контролюючим органом рішення від 01.12.2021 № 86432, якими ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" визнано таким, що відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку як учасника схеми формування, використання та розповсюдження ймовірно ризикового кредиту.

Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі за текстом Порядок № 520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з вимогами пунктів 9-11 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до п. 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії державної податкової служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

За результатами аналізу наведених норм Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 380/3498/20 зазначив, що чинними нормативно-правовими актами наведено вичерпний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку № 520 передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним. В залежності від виду господарської операції, за наслідками якої подається податкова декларація для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також відповідних договірних зобов`язань між суб`єктами господарювання, обсяг документів може бути відмінним.

Крім того, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної до реєстрації в ЄРПН прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у справі № 360/2460/20.

Колегія суддів зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Така правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом у своїх рішеннях, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 21 травня 2019 року у справі № 0940/1240/18, від 20 серпня 2019 року у справі № 2540/3009/18.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість і вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 02 квітня 2019 року у справі № 822/1878/18.

Проте у квитанції про зупинення реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16..12.2021 до податкової накладної №27 від 28.05.2021 не наведено чіткого визначення мотивів зупинення комісією ГУ ДПС у Полтавській області реєстрації вказаної ПН, вичерпного переліку документів, який необхідно надати, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість такого рішення, оскільки позивач не міг передбачити відсутність яких саме документів може слугувати підставою для відмови в реєстрації вказаної ПН.

Колегією суддів встановлено, що на виконання вимог другого відповідача позивачем до ГУ ДПС у Полтавській області було надіслано повідомлення про надання пояснень та копії документів.

Слід зауважити, що перелік документів, який було надіслано позивачем разом з повідомленнями, був достатнім для того, щоб усунути сумніви у контролюючого органу щодо ознак ризиковості господарської операції, за наслідками якої була виписана спірна податкова накладна.

Проте, незважаючи на подані документи, ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення про відмову позивачу в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16..12.2021 до податкової накладної №27 від 28.05.2021 у зв`язку з ненаданням «оборотно-сальдової відомості по рахунку 281».

Колегія суддів вказує, що така оборотно-сальдова відомість не є первинними документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не передбачені як обов`язкові до подання у п. 5 Порядку № 520, а тому посилання не їх неподанні не може бути єдиною підставою для відмови у реєстрації спірних розрахунків коригувань до податкових накладних.

При цьому колегія суддів зазначає, що реальність або нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами може бути перевірена контролюючим органом лише під час проведення документальної перевірки позивача та його контрагентів, а відтак до предмету доказування у цій справі не належать обставини дійсного (реального) здійснення позивачем господарських операцій.

Питання реальності/нереальності господарських операцій повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 по справі № 500/2237/20.

Колегія суддів також зазначає, що про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акту індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації ПН/РК, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини можуть бути підтверджені, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу та не дає змогу суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган прийшов саме до таких висновків, надати їм правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК.

Зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів, дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.

Водночас, позивачем своєчасно, за встановленою формою та в повному обсязі, відповідно до приписів пункту 6 Порядку №1165, пункту 5 Порядку №520 і пункту 201.16 статті 201 ПК України подано до ГУ ДПС у Полтавській області інформацію та документи, які підтверджують здійснення господарської операції та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірних розрахунків коригувань.

Колегія суддів зауважує, що в силу частини 2 статті 2 КАС України будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ГУ ДПС у Полтавській області в ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови в реєстрації спірних розрахунків коригувань до податкових накладних в ЄРПН.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Полтавській області при прийнятті рішення комісії ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №8295820/31618527 від 20.02.2023 діяло необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Щодо прийняття судом першої інстанції документів, які нібито не подавалися до податкового органу, колегія суддів зазначає таке.

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Приписи статті 76 КАС України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що право платника довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежене поданням виключно тих доказів, що надавалися ним контролюючому органу. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Крім цього, вимоги частини четвертої статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 806/434/16, від 18 листопада 2019 року у справі № 815/1088/15, від 31 березня 2020 року у справі № 140/10/19, від 21 травня 2020 року у справі №560/391/19.

За таких обставин, суди мають надати оцінку усім документам, наданим позивачем до матеріалів справи, в тому числі тим документам, що не були надані до повідомлення про надання пояснень.

Разом з цим апелянт не вказав на жодний документ, який нібито було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Стосовно посилання податкового органу, на висновок Верховного Суду викладений у постанові від 21.05.2019 по справі № 0940/1240/18 колегія суддів звертає увагу на таке.

Вказаний висновок стосувався того, що суди попередніх інстанції при оцінці правомірності рішення суб`єкта владних повноважень дослідили нові доводи суб`єкта владних повноважень, якими не було обґрунтовано спірне рішення, та надані суб`єктом владних повноважень нові докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, вказаний висновок суду касаційної інстанції жодним чином не обмежує платника податків у праві надавати документи, які ним не надавалися до податкового органу.

Натомість, вказаний висновок забороняє розширювати предмет доказування новими мотивами, доводами та доказами саме з боку суб`єкта владних повноважень, які не були підставою для вчинення ним дій, допущення бездіяльності та/або ухвалення відповідного рішення.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав зобов`язувати ДПС України зареєструвати спірну податкову накладну датою її подання, колегія суддів зазначає таке.

Як встановлено пунктами 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок № 1246), податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Згідно з п. 7) ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов:

1) дискреційне повноваження передбачено законом;

2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом;

3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;

4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких контролюючий орган зобов`язаний був зареєструвати спірні податкові накладні, були виконані позивачем, а тому у першого відповідача був лише один вид правомірної поведінки зареєструвати такі накладні. За законом у контролюючого органу не було вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Зважаючи на те, що підставами для відмови в реєстрації спірного розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16..12.2021 до податкової накладної №27 від 28.05.2021 були обставини, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в судах як першої так й апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16..12.2021 до податкової накладної №27 від 28.05.2021 датою його фактичного подання.

Вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог та безпідставність доводів апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області по суті спору.

Стосовно розподілу витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Позивачем, до закінчення розгляду справи по суті, подана заява про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з принципу співмірності витрат на правничу допомогу та задовольнив заяву позивача, стягнувши з ГУ ДПС у Полтавській області витрати на правничу допомогу у сумі 1500 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Дослідивши копії договору про надання правової допомоги №0101/23 від 01 січня 2023 року та додаткової угоди № 20 до договору про надання правової допомоги №0101/23 від 01 січня 2023 року, укладених між Адвокатським об`єднанням ЮСТІК та позивачем/а.с. 25-28/, акту приймання-передачі наданих послуг №23 до договору про надання правової допомоги №0101/23 від 01 січня 2023 року /а.с. 219, 226/, рахунку №42 від 12 вересня 2023 року /а.с. 220, 225/, платіжної інструкції №797 від 03 жовтня 2023 року /а.с. 221, 224/, колегія суддів зазначає, що вони містять детальний опис робіт, виконаних при наданні правничої допомоги позивачу в ході розгляду цієї справи, а надані заявником документи, підтверджують факт понесення витрат у цій справі.

Разом з цим, враховуючи наведене вище нормативне регулювання та те, що предметом розгляду у суді першої інстанції були однорідні вимоги та підстави оскарження рішень про відмову у реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, колегія суддів вважає співмірною до стягнення суму витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Покликання апелянта на те, що позов та клопотання підписані директором ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" можуть свідчити про те, що позивач не отримував правничу допомогу є не ґрунтуються на законі, а тому відхиляються як безпідставні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не вказує, яку саме суму витрат на правничу допомогу вважає співмірною та такою що має бути компенсована позивачеві, за таких обставин колегія суддів вважає наявними підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області та відмови у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "КВАНТ ПЛЮС".

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року по справі №440/12168/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк