Справа № 280/7849/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 березня 2025 року Справа № 280/7849/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до - Військової частини № НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Військової частини № НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 01.05.2023 по 19.05.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, в тому числі додаткову винагороду згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в порядку та розмірах встановлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а саме: 100% щомісячної премії за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 556% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.05.2024 по 19.05.2024, додаткову винагороду, відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 за № 168, за безпосередню участь в бойових діях, допомогу у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць, але не менше 25% (26 місяців), допомогу на оздоровлення за 2024 та компенсацію за не використану щорічну основну відпустку за 2022 по 2024 (62 доби).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що за період з 01.03.2022 по 19.05.2024 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 взводу технічного забезпечення на посаді начальника електростанції відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини № НОМЕР_1 . Відповідно до витягу із наказу № 141 від 19.05.2024, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за сімейними обставинами. Зобов`язано виплатити ОСОБА_1 100% щомісячної премії за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 556% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.05.2024 по 19.05.2024, додаткову винагороду, відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 за № 168, за безпосередню участь в бойових діях, допомогу у розмірі 4% місячного грощшового забезпечення за кожний повний календарний місяць, але не менше 25% (26 місяців), допомогу на оздоровлення за 2024 та компенсацію за не використану щорічну основну відпустку за 2022 по 2024 роки (62 доби). Вислуга років у Збройних Силах України станом на день звільнення становить 2 роки 2 місяця 18 днів. Всупереч вимогам чинного законодавства, на даний час відповідач відповідно до витягу із наказу № 141 від 19.05.2024 щодо вище вказаних виплат не здійснив.

Ухвалою суду від 22.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 19.05.2024 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 взводу технічного забезпечення на посаді начальника електростанції відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини № НОМЕР_1 . Відповідно до витягу із наказу № 141 від 19.05.2024, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за сімейними обставинами. Зобов`язано виплатити ОСОБА_1 100% щомісячної премії за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 556% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.05.2024 по 19.05.2024, додаткову винагороду, відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 за № 168, за безпосередню участь в бойових діях, допомогу у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць, але не менше 25% (26 місяців), допомогу на оздоровлення за 2024 та компенсацію за не використану щорічну основну відпустку за 2022 по 2024 роки (62 доби). Вислуга років у Збройних Силах України станом на день звільнення становить 2 роки 2 місяця 18 днів. Всупереч вимогам чинного законодавства, на даний час відповідач відповідно до витягу із наказу № 141 від 19.05.2024 щодо вище вказаних виплат не здійснив.

Вищенаведене зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті першої Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Абзацом третім пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року (далі Положення № 1153), передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Аналіз викладених правових норм дає підстави дійти висновку, що звільнений з військової служби військовослужбовець на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечений матеріальним і грошовим забезпеченням. Тобто, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.

Суд встановив, що позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 19.05.2024, відповідач грошове забезпечення не виплатив.

Отже, станом на день виключення зі списків особового складу всіх видів забезпечення відповідач не провів з позивачем розрахунок.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку те, що такий підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 01.05.2023 по 19.05.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, в тому числі додаткову винагороду згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в порядку та розмірах встановлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а саме: 100% щомісячної премії за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 556% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.05.2024 по 19.05.2024, додаткову винагороду, відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 за № 168, за безпосередню участь в бойових діях, допомогу у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць, але не менше 25% (26 місяців), допомогу на оздоровлення за 2024 та компенсацію за не використану щорічну основну відпустку за 2022 по 2024 роки (62 доби).

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 12 березня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький