Справа № 560/14660/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 29 від 12.09.2024 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернулася до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Рішенням від 12.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 26 років 06 місяців (при наявному 23 роки 01 місяць 27 днів). Вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки період навчання з 01.09.1983 по 24.06.1987 підлягає зарахуванню до страхового стражу, адже підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 08.02.1986, які надавались разом із заявою. Зазначає, що відповідач-2 при не зарахування періоду роботи з 02.09.2003 по 01.09.2010 до спеціального стажу не врахував запис трудової книжки серії НОМЕР_3 за змістом якого позивачка переведена на посаду заступника директора з науково-методичної роботи з правом викладання годин української мови та літератури. Стверджує, що довідкою від 02.10.2024 №84 підтверджується робота вчителя української мови та літератури з тижневим навантаженням 12 годин. Просить задовольнити позовні вимоги.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало до суду відзив на позовну заяву, у якій просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що за результатами розгляду заяви позивачки від 04.09.2024 управління 12.09.2024 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії , оскільки стаж роботи на посадах менше як 26 років 06 місяців станом на 11.10.2017, при наявному стаж 23 роки 01 місяць 27 днів. За доданими документами до страхового стажу не зарахований період навчання з 01.09.1983 по 24.06.1987 відповідно до довідки від 03.09.2024 №25.03/301, оскільки не надане свідоцтво про шлюб ( ОСОБА_2 ). До спеціального стажу не зарахований період з 02.09.2003 до 01.09.2010, адже посада заступника директора з науково-методичної роботи не передбачена Постановою Кабінету міністрів України №909.

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що рішенням від 12.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило позивачці у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 06 місяців. Страховий стаж позивачки становить 35 років 10 місяців 18 днів. Спеціальний стаж становить 23 роки 01 місяць 27днів. До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зарахований період роботи згідно із записами трудової книжки від 14.08.1987 НОМЕР_4 та архівних витягів з наказу про переведення з 02.09.2003 по 01.09.2010 на посаді заступника директора з науково-методичної роботи, оскільки посада не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №909. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалами від 27.02.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та повторно витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 , а також листів, запитів, звернень та відповідей на них, які стосуються предмету спору.

На виконання ухвали суду від 27.02.2025 відповідач-1 надав пенсійну справу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 12.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило позивачці у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 06 місяців. Страховий стаж позивачки становить 35 років 10 місяців 18 днів, спеціальний стаж - 23 роки 01 місяць 27днів. До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зарахований період навчання з 01.09.1983 по 24.06.1987 відповідно до довідки від 03.09.2024 №25.03/301, оскільки не надане свідоцтво про шлюб ( ОСОБА_2 ) та період роботи згідно із записами трудової книжки від 14.08.1987 НОМЕР_4 та архівних витягів з наказу про переведення з 02.09.2003 по 01.09.2010 на посаді заступника директора з науково-методичної роботи, оскільки дана посада не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №909.

Листом від 23.09.2024 відповідач-1 повідомив позивачку про прийняте рішення.

Вважаючи рішення відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Пунктом 2-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону №1788-XII, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом №1788-XII.

Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" набрав чинності 11.10.2017.

Тобто, пенсія за вислугу років згідно із нормами Закону №1788-ХІІ призначається за умови наявності у особи станом на 11.10.2017 визначеного цим законом страхового і спеціального стажу.

Пунктом е статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Надалі, з прийняттям Закону України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" було підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами д, е, ж статті 55 Закону №1788-ХІІ, а з прийняттям Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт е статті 55 Закону №1788-ХІІ) за переліком, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом е статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України") встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року.

Рішенням від 04.06.2019 №2-р/2019 Конституційний Суд визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що зі змісту оспорюваних положень Закону №1788 випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом а статті 54, пунктами а, б, в, г, д, е, є, ж статті 55 Закону №1788, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Положення Закону №1788 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.

Окрім того, у другому пункті рішення зазначено, що положення пункту а статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, починаючи з 04.06.2019 положення пункту е статті 55 Закону №1788 діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугу років слугувала відсутність спеціального стажу роботи 26 років 06 місяці.

Таким чином, вимога щодо необхідного спеціального стажу визначена пенсійним органом станом на 11.10.2017 (26 років 6 місяців), без врахування рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019.

Водночас, позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788 04.09.2024, тобто після прийняття рішення Конституційного суду України від 04.06.2019, а відтак відповідач-2 повинен був застосовувати положення пункту е частини 1 статті 55 Закону №1788 в первісній редакції, яка визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Спірним рішення відповідач-2 не зарахував період навчання з 01.09.1983 по 24.06.1987 відповідно до довідки від 03.09.2024 №25.03/301 до страхового стажу, оскільки не надане свідоцтво про шлюб (Лавренчук-Бурковська) та період роботи згідно із записами трудової книжки від 14.08.1987 НОМЕР_4 та архівних витягів з наказу про переведення з 02.09.2003 по 01.09.2010 на посаді заступника директора з науково-методичної роботи, оскільки дана посада не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №909.

Вирішуючи вимоги щодо зарахування періодів навчання і роботи суд враховує таке.

Відповідно до пункту д частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника з огляду на положення статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі по тексту Порядок №637), є трудова книжка.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів

На підтвердження навчання в Кам`янець-Подільському державному педагогічному університеті ім. В.П. Затонського позивачка до заяви від 04.09.2024 долучила диплом серії НОМЕР_1 , що підтверджує період навчання з 01.09.1983 по 24.06.1987.

Таким чином, вказаний період є підтвердженим та має бути зарахований до страхового стажу позивачки.

Посилання відповідача-2 щодо відсутності свідоцтва про шлюб, яке б підтверджувало зміну прізвища ( ОСОБА_2 ) відповідно до довідки від 03.09.2024 №25.03/301 суд вважає необґрунтованим, оскільки первинним документом є саме диплом серії НОМЕР_1 .

Крім того, аргументи позивачки щодо долучення свідоцтва про шлюб не знайшли свого підтвердження, оскільки у матеріалах справи відсутній вказаний документ.

За змістом Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у загальноосвітніх навчальних закладах на таких посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Отже, посада заступника директора з науково-методичної роботи не передбачена Переліком №909.

Водночас, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 14.08.1987 позивачка у період з 02.09.2023 по 01.09.2010 працювала заступником директора з науково-методичної роботи з правом викладання годин української мови та літератури.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про загальну середню освіту" учасниками освітнього процесу в закладах загальної середньої освіти є зокрема керівники, педагогічні працівники.

У статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту" визначено, що педагогічне навантаження вчителя закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності - час, призначений для здійснення освітнього процесу.

Педагогічне навантаження вчителя включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становлять тарифну ставку, а також інші види педагогічної діяльності в такому співвідношенні до тарифної ставки: класне керівництво - 20-25 відсотків; перевірка зошитів - 10-20 відсотків.

Педагогічне навантаження вчителя закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності обсягом менше тарифної ставки, передбаченої частиною першою цієї статті, встановлюється тільки за його згодою.

Наказом Міністерства освіти України №102 від 15.04.1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.05.1993 року за №56, затверджено Інструкцію про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка визначає умови оплати праці, ставки заробітної плати, посадові оклади, що застосовуються при обчисленні заробітної плати зокрема педагогічних і керівних працівників загальноосвітніх шкіл.

Згідно з пунктом 91 цієї Інструкції керівним працівникам закладів освіти надано право вести викладацьку роботу чи заняття з гуртками в цьому закладі, але не більше 9 годин та тиждень (360 годин на рік), якщо вони по основній посаді отримують повний посадовий оклад (ставку). Також іншим працівникам закладів освіти надано право вести викладацьку роботу чи заняття з гуртками в цьому закладі, але в середньому не більше 12 годин на тиждень (480 годин на рік), якщо вони по основній посаді отримують повний посадовий оклад (ставку). У випадках, коли вищезгадані працівники отримують по основній посаді 0,5 посадового окладу (ставки), їм дозволяється вести викладацьку роботу в середньому не більше 3 годин на день (18 годин на тиждень, 720 годин на рік), а при виконанні цієї роботи в I - IV класах - до 20 годин на тиждень. Названим працівникам за норму годин, визначену в цьому пункті, оплата проводиться понад основний посадовий оклад (ставку) у порядку, передбаченому відповідно для вчителів, викладачів та керівників гуртків (за тарифікацією). За години викладацької роботи чи занять з гуртками, виконані, як виняток, у зв`язку з виробничою необхідністю понад норму, зазначену в цьому пункті, провадиться погодинна оплата за фактичну кількість годин, але не більше 240 годин на рік.

Тому, при розгляді питання про врахування до спеціального стажу періоду роботи з 02.09.2003 по 01.09.2010 пенсійний орган не оцінював виконання позивачкою обо`вязків учителя української мови та літератури.

Суд не бере до уваги довідку Староостропільського ліцею від 02.10.2024 №84 про тижневе навантаження, накази від 22.08.2005 №181-од, від 26.08.2006 №59-од, 29.08.2007 №72-од, від 28.08.2008 №82-од, від 28.08.2009 №76-од, від 31.08.20210 №104, оскільки вказані документи не долучались позивачкою при поданні заяви від 04.09.2024, та, як наслідок, не оцінювались відповідачем-2.

Разом з тим, згідно із вимогами статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно зі статтею 64 Закону № 1058-IV територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Таким чином, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже, у разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії позивачу, пенсійний орган має вимагати відповідні додаткові документи від підприємств, організацій, окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі або здійснювати зустрічну перевірку.

Докази щодо здійснення повноважень, передбачені Законом № 1058-IV та Порядком №22-1, відповідач-2 не надав. Також не надав докази, які б підтверджували той факт, що вчинялись відповідні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірних періодів роботи позивача.

За змістом частин 1 і 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не довели правомірність спірного рішення та відсутність у позивачки права на призначення пенсії за вислугу років. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.09.2024 необхідно скасувати, оскільки прийняте без дослідження періоду роботи позивачкою учителем української мови та літератури з 02.09.2003 по 01.09.2010.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.

Відповідачі не розглянули заяву позивачки від 04.09.2024 в порядку, передбаченому пенсійним законодавством, не дослідили та не надали оцінку всім обставинам, які мають значення для вирішення питання про призначення пенсії за заслугу років, тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи наведене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог судовий збір необхідно стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.09.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1983 по 24.06.1987 до страхового стажу та повторно розглянути заяву від 04.09.2024 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням встановлених судом обставин.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4,м. Ужгород,Закарпатська обл., Ужгородський р-н,88008 , код ЄДРПОУ - 20453063)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук