Справа № 160/1026/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2025 року Справа № 160/1026/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/1026/25 за позовом ТОВ „Українська металева торгова група до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
УСТАНОВИВ:
15.01.2025р. через систему "Електронний суд" ТОВ „Українська металева торгова група звернулося з адміністративним позовом до Львівської митниці, та просять:
- визнати незаконним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000632/1 від 25.10.2024 року.
Ухвалою суду від 16.01.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 16.01.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000632/1 від 25.10.2024 року;
- картку відмови митниці, за наявності
- ЕМД разом із додатками;
- запит митниці щодо додаткових документів;
- листи позивача, разом із додатковими документами;
- відомості/інформацію що послугували підставою для відмови позивачу в прийнятті митної декларації та інші докази щодо суті спору.
27.01.2025 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
28.01.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 13.03.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач з метою митного оформлення товарів подало до митниці електронну митну декларацію.
Під час декларування товару за вказаною в електронній митній декларації позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.
Так позивач вказує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів.
Таким чином, позивач робить висновок, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
На адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що під час здійснення Львівською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Тобто, товар позивач придбав за прямим контрактом з виробником товару.
Відповідно до умов поставки згідно Інкотермс - CFR Гданьськ, для визначення митної вартості товару додаються транспортні витрати позивача по доставці товару до кордону України, які склали 1237306 гривень.
У графі 43 даної митної декларації було зазначено, що ним застосований основний - 1 метод визначення вартості, тобто метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, митним органом було встановлено, що
до митного оформлення подано контракт №01/12/2023 від 01.12.2023 на 7-ми сторінках. Однак, сторінок із підписами сторін до митного оформлення не надано;
відповідно до п.5 контракту №01/12/2023 від 01.12.2023 оплата за придбаний товар буде здійснювалися в Доларах таким чином: На пред`явленні перед доставкою, банківським переказом згідно з банківськими реквізитами, зазначеними в рахунку-проформі/фіскальному рахунку-фактурі продавця.
Відповідно до поданого рахунку-проформи №JSW/AL-ZN/24-25/3000/0006 від 03.04.2024 оплата повинна бути здійснена наступним чином: 30% передоплата в сумі 147975,00 дол.США, 70% баланс проти попереднього паркінг листа.
поданий висновок ДП Держзовнішінформ від 17.10.2024 №3-3/1027 містить посилання на сторонні джерела інформації (спеціалізоване видання SteelOrbis, інформація мережі інтернет), які до митного оформлення не надано, що не дає можливості митному органу перевірити числові значення.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом додатково надано: -контракт №01/12/2023 від 01.12.2023 (далі Контракт) на 8-ми сторінках.
Так, за результатами поданих позивачем документів, відповідач дійшов до висновку, що митна вартість, визначена декларантом за основним методом, не може бути визнана відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку з неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 цього Кодексу.
Тому, враховуючи наведене, відповідачем 25.10.2024 року винесене рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/000632/1.
Рішення про коригування митної вартості № UA209000/2024/000632/1 від 25.10.2024 року (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 25.10.2024 року №24UA45U4), виносилось на товари: «Прокат плоский з нелегованої сталі, завширшки 600мм. або більше,алюмоцинкова сталь з гальванічним абоіншим покриттям сплавом алюмінію іцинку, призначення: холодне згинання тахолодне штампування, новий:- завширшки 1250мм.: - у рулонах відповідно до EN10346_2015_DX_51_D алюмоцинкова сталь згальванічним алюмоцинковим покриттям185г/м2:назва PRIME ALUMINIUM ZINC COATED STEEL COILS 0.470mm X 1,250.000mm XCoil 185 g- 84,295 тонн;- у рулонах відповідно до EN 10346_2015_DX_51_D алюмоцинкова сталь згальванічним алюмоцинковим покриттям 150г/м2: назва PRIME ALUMINIUM ZINC COATEDSTEEL COILS 0.470mm X 1,250.000mm XCoil 150 g- 206,865 тонни;- у рулонах відповідно до EN 10346_2015_DX_51_D алюмоцинкова сталь згальванічним алюмоцинковим покриттям 150г/м2: назва PRIME ALUMINIUM ZINC COATEDSTEEL COILS 0.420mm X 1,250.000mm XCoil 150 g- 85,605 тонн.Торговельна марка: JSW Steel.Виробник: JSW Steel Coated Products Limited.Країна виробництва: IN.».

Так, згідно вказаного рішення про користування митної вартості товару, митну вартість задекларованого товару скориговано та визначено на підставі ст.59 МК України, тобто, методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Для визначення митної вартості використано метод 2а (ст. 59 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна вартість за МД UA403070/2024/005025 від 27.06.2024 року де митна вартість ідентичних товарів (Прокат плоский з нелегованої сталі, марка сталі DX51D, виробник - JSW STEEL COATED PRODUCTS LIMITED, Індія) становить 1,07дол. США за кг.

Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Декларант скористався правом на випуск товарів за МД від 26.10.2024 №24UA53U0 у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до положень частини сьомої статті 55 Кодексу.

Сума донарахованих митних платежів по оскаржуваному рішенню про коригування митної вартості 156264,87 гривень.

Вважаючи спірне рішення митної вартості товарів протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.

Відтак, правомірність винесеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товару є предметом розгляду цієї адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Пунктом 24 частини 1 статті 4 МК України визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок - фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Аналіз положень статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54 МК України дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. При цьому митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Досліджуючи аргументи відповідача, що стали підставою для винесення рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає таке.

Як встановлювалося судом, рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийняте митницею фактично обґрунтовано тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив: Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна вартість за МД UA403070/2024/005025 від 27.06.2024 ... Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначає та не обґрунтовує чому саме він зробив коригування до таких рівнів митної вартості та підтверджено, що Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Також, відповідачем застосоване джерело митної вартості, яке фактично не може бути належним обґрунтуванням, оскільки дана митна декларація оформлена 27.06.2024 року.

Дослідивши докази по справі, встановлено, що згідно п.3 контракту від 01.12.2023 року №01/12/2023, укладеного позивачем з компанією „JSW Steel Coated Products Limited (Індія) визначено, що ціна фіксується у Інвойсі.

На підтвердження ціни на товар, позивачем при здійсненні митного оформлення митної декларації було надано відповідачу проформу інвойс від 03.04.2024 року №JSW/AL-ZN/24-25/3000/0006, в якій продавцем („JSW Steel Coated Products Limited (Індія)) були визначені ціни на товар.

Згідно матеріалів справи, позивачем, для підтвердження заявленої митної вартості, 25.10.2024 року разом з митною декларацією №24UA45U4 були подані такі документи, які містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та які визначені нормами ч.2 ст.53 МК України:

- декларація митної вартості;

- зовнішньоекономічний контракт від 01.12.2023 року №01/12/2023, укладеного позивачем з компанією „JSW Steel Coated Products Limited

проформа інвойс від 03.04.2024 року №JSW/AL-ZN/24- 25/3000/0006 та комерційний інвойс від 23.07.2024 року №

- банківські платіжні документи про оплату товару

- довідка про транспортні витрати по доставці товару до кордону України від 24.10.2024 року №2410/1-24.

Додатково надані комерційна пропозиція (прайс лист) виробника товару від 02.04.2024 року (копія з перекладом на українську мову долучено до матеріалів справи) та висновок спеціалізованої експертної організації Державного підприємства „Держзовнішінформ від 17.10.2024 року №3-3/1027.

Отже, слід дійти до висновку, що позивачем, при митному оформленні товару, неповних та/ або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у розумінні ч.6 ст. 54 МК України, заявлено не було.

Щодо посилання митного органу у спірному рішенні про те, що Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна вартість за МД UA403070/2024/005025 від 27.06.2024року, де митна вартість ідентичних товарів становить 1,07 доларів США за кг.

Згідно матеріалів справи, відповідачем було застосоване джерело митної вартості, яке не може бути належним обґрунтування, оскільки дана митна декларація оформлена 27.06.2024 року.

Згідно вимог ч.3 ст.62 МК України, при здійсненні коригування митної вартості оцінюваних митним органом товарів, митна вартість застосовується на найбільш ранню дату після ввезення товарів, які оцінюються, але до сплину 90- денного строку.

Оскільки, рішення відповідача датоване 25.10.2024 року, відповідач мав використовувати інформацію про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів до сплину 90 днів, які передували оцінюванню, а саме не раніше 25.07.2024 року.

По митній декларації UA403070/2024/005025 від 27.06.2024 року був оформлений повністю ідентичний товар, який надійшов на адресу позивача по цьому самому контракту від 01.12.2023 року №01/12/2023 з компанією „JSW Steel Coated Products Limited (Індія).

Однак, товар, оформлений по митній декларації UA403070/2024/005025 від 27.06.2024, був лише із однієї позиції - прокат плоский з нелегованої сталі з гальванічним покриттям сплавом алюмінію і цинку у рулонах 0,48*1250*185 грам/м2 (перші два цифрових значення в маркуванні товару це товщина та ширина в міліметрах, останнє числове значення - кількість алюмоцинкового покриття в грамах на метр квадратний).

Вага нетто даного товару складала 89215 кг та фактурна вартість 86092,48 доларів США, або 0,965 доларів США за 1 кг товару (вартість товару, зазначена в графі 22 митної декларації, поділена на вагу нетто, зазначена в графі 38 митної декларації). Митна вартість цього товару, зазначена відповідачем у відзиві на позов в розмірі 1,07 доларів США за кг товару, це вартість з врахуванням транспортних витрат до кордону України.

У той же час, товар - прокат плоский з нелегованої сталі з гальванічним покриттям сплавом алюмінію і цинку у рулонах, по якому відповідачем винесене оскаржуване рішення та який надійшов за комерційним інвойсом від 23.07.2024 року № , надійшов різного найменування в наступній кількості (вага нетто) та вартості, зокрема: - 0,47*1250*185 грам/м2 114910 кг, вартість 109164,5 доларів США (або 0,95 доларів США за 1 кг); - 0,47*1250*150 грам/м - 291565 кг, вартість 271155,45 доларів США (або 0,93 доларів США за 1 кг), - 0,42*1250*150 грам/м - 100890 кг, вартість 96349,95 доларів США (або 0,955 доларів США за 1 кг).

Отже, ця партія товару позивача (вага 507365 кг) по оскаржуваному рішенню майже в 6 разів є більшою, ніж партія товару, оформленого по митній декларації UA403070/2024/005025 від 27.06.2024 - 89215 кг.

Кількість в цій партії цього самого товару (0,47*1250*185 грам/м2) також є більшою - 114910 кг, в порівнянні з товаром, оформленим по митній декларації UA403070/2024/005025 від 27.06.2024 - 89215 кг, але вартість всього на 0,015 доларів США є меншою, що пояснюється більшим обсягом як всієї партії товару в цілому, так і безпосередньо даної позиції.

Так, згідно п.3 контракту від 01.12.2023 року №01/12/2023, укладеного позивачем з компанією „JSW Steel Coated Products Limited (Індія) визначено, що ціна фіксується у Інвойсі.

Решта складових митної вартості товару такі як транспортні витрати, також не є постійною величиною та може коливатись в залежності від багатьох чинників.

У відповідності до п. 4 ч.2 ст.55 МК України та «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 р. за № 883/21195, відповідач був зобов`язаний обґрунтувати та навести пояснення щодо зроблених коригувань зважаючи на обсяг партії ідентичного товару позивача, оформленого по митній декларації UA403070/2024/005025 від 27.06.2024.

Однак, у спірному рішенні таких обґрунтувань не наведено.

Щодо доводів відповідача про те, що за результатами опрацювання поданих декларантом до митного оформлення документів за МД..., були виявлені розбіжності, а саме: До митного оформлення надані банківські платіжні документи... Однак, загальна сума здійснених проплат (488168 доларів США) не відповідає сумі рахунку проформи №JSW/AL-ZN/24-25/3000/0006, а також є більшою за суму поданого рахунку фактури № (476669,9 доларів США).

Так, слід вказати про те, що згідно п.2.1 контракту від 01.12.2023 року №01/12/2023, укладеного позивачем з компанією „JSW Steel Coated Products Limited (Індія) визначено, що загальна сума цього рамкового контракту становить 1000000 доларів США.

У проформі-інвойсі від 03.04.2024 року №JSW/AL-ZN/24-25/3000/0006, по якому позивачем здійснювалась оплата за товар, було визначено наступне найменування, кількість (вага нетто) та ціна партії товару, зокрема: - 0,47*1250*185 грам/м2 125 тон (125000 кг), 950 доларів США за тону (або 0,95 доларів США за 1 кг); - 0,47*1250*150 грам/м 300 тон (300000 кг), 930 доларів США за тону (або 0,93 доларів США за 1 кг); - 0,42*1250*150 грам/м 100 тон (100000 кг), 955 доларів США за тону (або 0,955 доларів США за 1 кг).

Загальна вага товару, яку оплатив позивач іноземному контрагенту, передбачалась у кількості 525 тон на загальну вартість 493250 доларів США.

Під час завантаження товару в морські контейнери, в зв`язку різними габаритами упакування товару, іноземний постачальник завантажив дві позиції товару в значно меншій кількості, про що зазначив в комерційному інвойсі від 23.07.2024 року № , зокрема: - 0,47*1250*185 грам/м2 114910 кг, тобто, менше на 10090 кг від запланованого, що становить 9585,5 доларів США; - 0,47*1250*150 грам/м - 291565 кг, тобто, менше на 8435 кг від запланованого, що становить 7844,55 доларів США; - 0,42*1250*150 грам/м - 100890 кг, тобто, більше на 890 кг від запланованого, що становить 849,95 доларів США.

Отже, різниця в сумі оплат позивачем за товар на загальну суму 488168 доларів США по платіжним дорученням в іноземній валюті від 16.04.2024 року (74000 доларів США), від 10.05.2024 року (35000 доларів США), від 24.05.2024 року (70000 доларів США) та від 30.05.2024 року (309168 доларів США) в порівнянні з сумою, зазначеною в комерційному інвойсі від 23.07.2024 року № (476669,9 доларів США) документально підтверджується недопоставкою іноземним контрагентом оплаченої позивачем кількості товару та буде врахована при майбутніх поставках, оскільки, як сума рамкового контракту становить 1000000 доларів США.

Слід вказати про те, що суд не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом всіх перелічених додаткових документів, оскільки в цьому випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом всіх документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд робить висновок, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.06.2022 року в справі №809/257/17.

З урахуванням викладеного суд робить висновок, що відповідач протиправно відмовив позивачу в визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач до суду не надав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не було доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ „Українська металева торгова група до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, що становить 6000,00 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №640/2076/19 зазначено, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, безвідносно до наявності в матеріалах справи відповідних платіжних документів. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 і постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20.

Так, згідно матеріалів справи, Згідно договору про надання правової допомоги від 07.01.2025 року №2 платіжної інструкції, акта наданих послуг від 27.01.2025 року №4, по даній справі позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

Таким чином, враховуючи наведене вище, представник позивача зазначає, що загальна вартість наданих послуг по цій справі становить 6000,00 грн., а тому просить суду стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в повному обсязі.

Суд звертає увагу на те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку, тому, суд вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правничої допомоги є завищеним та таким, що підлягає зменшенню. На думку суду, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, враховуючи, що вказана справа є типовою та незначної складності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 4000 грн. Аналогічні висновки щодо необхідності застосування критеріїв співмірності при оцінці наданих адвокатом послуг викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі №200/14113/18-а.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ „Українська металева торгова група до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000632/1 від 25.10.2024 року.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ „Українська металева торгова група судові витрати з оплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень.

Стягнути на користь ТОВ „Українська металева торгова група за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 гривень. В іншій частині відмовити.

Позивач: ТОВ „Українська металева торгова група (49008, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, 46, ).

Відповідач: Львівська митниця (79007, м.Львів, вул. Костюшка, Т, 1, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.03.2025 року.

Суддя В.В. Ільков