Справа № 560/12369/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12369/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

10 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.07.2024 №87 щодо відмови у переведенні мене на пенсію за віком за нормами Закону України "Про державну службу".

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести мене 28.06.2024 року на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках від 06.06.2024 №5008 та від 06.06.2024 №5009 виданих управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради з врахуванням виплачених сум, зарахувавши мені до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 23.08.2004 по 11.06.2024.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що посада заступника начальника управління у справах сім`ї та молоді період роботи з 23.08.2004 по 05.01.2011 - є виборною посадою органу місцевого і самоврядування, а не посадою державної служби, також період роботи з 05.01.2011 по 18.08.2015 на посаді заступника начальника відділу з питань взаємодії з соціальними органами, громадськими організаціями, засобами масової інформації та проведення загальноміських заходів управління праці та соціального захисту населення; з 18.08.2015 по 11.06.2024 переведена на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-інформаційної роботи та взаємодії з об`єднаннями громадян управління праці та соціального захисту населення, що не відноситься до категорії посад державної служби.

Позивач не подала відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.06.2013 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV).

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 позивачка з 23.08.2004 по 05.01.2011 працювала на посаді заступника начальника управління у справах сім`ї та молоді; 05.01.2011 по 18.08.2015 на посаді заступника начальника відділу з питань взаємодії з соціальними органами, громадськими організаціями, засобами масової інформації та проведення загальноміських заходів управління праці та соціального захисту населення; з 18.08.2015 по 11.06.2024 на посаді головного спеціаліста відділу організаційно-інформаційної роботи та взаємодії з об`єднаннями громадян управління праці та соціального захисту населення.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 28.06.2024 щодо переведення на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.07.2024 №87 відмовлено позивачці в частині переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України від 10.12.2015 №889-УІІІ "Про державну службу", оскільки положення Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-ІІІ та №889-VIII, посада заступника начальника управління у справах сім`ї та молоді період роботи з 23.08.2004 по 05.01.2011 - є виборною посадою органу місцевого і самоврядування, а не посадою державної служби, також період роботи з 05.01.2011 по 18.08.2015 на посаді заступника начальника відділу з питань взаємодії з соціальними органами, громадськими організаціями, засобами масової інформації та проведення загальноміських заходів управління праці та соціального захисту населення; з 18.08.2015 по 11.06.2024 переведена на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-інформаційної роботи та взаємодії з об`єднаннями громадян управління праці та соціального захисту населення, що не відноситься до категорії посад державної служби. Враховуючи те, що пунктами 10 і 12 розділу XI Закону №889- VIII визначено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", виключно для осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Розглянувши надані документи встановлено, що для зарахування періодів роботи до посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців підстав немає.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний період належить зарахувати до стажу державної служби позивачки, який загалом складає понад 20 років, відтак, позивач має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України, передбачено, що пенсії, інші види соціальних витрат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ч.2 ст.46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Стаж державної служби, відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. Тобто, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 4 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Згідно із пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (Порядок № 283), який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Вказані висновки також наведені у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 735/939/17.

Таким чином, необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби позивачки період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 23.08.2004 по 05.01.2011 та з 05.01.2011 по 18.08.2015.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XIIта актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Таким чином, оскільки позивачка має необхідний стаж на посаді державної служби, вона має право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 06.06.2024 №5008 та №5009 виданих управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 березня 2019 року по справі №507/926/17, від 03 квітня 2019 року по справі №398/3484/16-а та від 14 листопада 2019 року по справі №348/2369/16-а.

Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 13 лютого 2019 року по зразковій справі №822/524/18 зазначила, що необґрунтованими є доводи пенсійного органу про те, що законодавець визначив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, і норми, передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у цьому випадку пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування), стаж державного службовця і страховий стаж. Суд виходив з того, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому зазначив, що орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

За змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по зразковій справі №822/524/18 належним способом захисту прав позивача в таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Таким чином, необхідно зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 28.06.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 06.06.2024 №5008 та №5009 виданих управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.