Справа № 520/1810/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

12 березня 2025 р. справа № 520/1810/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023р. №Ф-45-У, видану ГУ ДПС у Харківській області, сума боргу 41 240,25 грн., платник єдиного внеску - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ),

встановив:

Так, предметом позову є правовий акт індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень - вимога ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2023р. №Ф-45-У.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідно до реєстраційних даних, наявних в інформаційно-комунікаційній системі (далі ІКС) органів Державної податкової служби України Майстренко Н.В. (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) перебуває на обліку як ФО-П в Головному управлінні ДПС у Харківській області з 10.04.1997 зі станом платника « 0» платник податків за основним місцем обліку. З 16.01.2012 - платник знаходиться на спрощеній системі оподаткування.

За викладеними суб"єктом владних повноважень у відзиві твердженнями у відзиві твердженнями, в інформаційних базах даних ГУ ДПС встановлено, що до контролюючого органу ОСОБА_1 подавались звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2013 по 2020 роки. При цьому в порушення статті 6 Закону № 2464-VI мали місце випадки несвоєчасної та не в повному обсязі сплати єдиного внеску.

Враховуючи зазначене, ГУ ДПС було сформовано рішення № 001293505 від 26.02.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 48669,90 грн (період несвоєчасної сплати єдиного внеску з 22.10.2013 до 20.02.2020 року).

Рішення № 001293505 від 26.02.2020 було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення ОСОБА_1 за місцем податкової адреси платника (місцем реєстрації): АДРЕСА_1 , проте не було вручене адресату та повернулось до ГУ ДПС з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Ця ж адреса указана заявником у позові та обліковується за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відтак, у спірних правовідносинах податкова адреса заявника та місцезнаходження за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань співпадають.

За результатом проведеного аналізу інтегрованої картки платника (далі ІКП) за технологічним кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для ФОП, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) по ОСОБА_1 встановлено, що станом на 11.04.2023 в ІКП рахується заборгованість в сумі 41240,25 грн, а саме: 14913,07 грн (не сплачена пеня на підставі рішення № 001293505 від 26.02.2020); 1039,06 грн (нараховано платником ЄСВ ФО-П за червень 2020, в т.ч. на спрощенiй системi та фермерам N 3946428/ev вiд 20.07.2020 термін сплати 20.07.2020); 3178,12грн (нараховано платником ЄСВ ФО-П за 3 квартал 2020, в т.ч. на спрощенiй системі та фермерам N 5429651/ev вiд 19.10.2020 термін сплати 19.10.2020); 3300,00 грн (нараховано платником ЄСВ ФО-П за 4 квартал 2020, в т.ч. на спрощенiй системi та фермерам N 981753/ev вiд 19.01.2021 термін сплати 19.01.2021); 15950,00 грн (нараховано платником самостійно згідно поданої звітності за 2021рiк N вiд 12.01.2022 термін сплати. 11.03.2022: 1 квартал -4070,00 грн, 2 квартал -3960,00 грн, 3 квартал- 3960,00 грн і 4 квартал -3960,00 грн); 2860,00 грн (нараховано платником самостійно згідно поданої за 2022 рiк декларації (Додаток 1 «Вiдомостi про суми нарахованого доходу застрахованих осiб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларацiї платника єдиного податку - фiзичної особи пiдприємця») N вiд 04.01.2023 термін сплати 13.03.2023.

У зв`язку з наявністю боргу станом на 11.04.2023, ГУ ДПС була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 11.04.2023 № Ф-45 на загальну суму 41240,25 грн., яка і є предметом оскарження у справі №520/1810/25.

Строк звернення до суду із вимогою про скасування цього рішення суб"єкта владних повноважень складає 6 місяців від дати, коли особа дізналась або не могла не дізнатись про існування вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2023р. №Ф-45-У.

У позові зазначено, що заявнику 18.10.2024 року стало відомо про накладення арештів на її банківські рахунки в межах виконавчого провадження №76146245. З метою встановлення підстав для накладення арештів, ОСОБА_1 звернулася до адвоката Мироненко С.М., якою було подано адвокатські запити до Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Вих.№1 від 18.10.2024 р.). 24.10.2024 року надійшла відповідь №61924 від 24.10.2024 року, за підписом В.о. начальника Дергачівського ВДВС у Харківському району Харківської області СМУМЮ Андрія Бєльського, на адвокатський запит Вих.№1 від 18.10.2024 р., до якої, серед іншого, додані: копія заяви про відкриття виконавчого провадження №15652/20-40-13-05-18 від 06.08.2024 року; копія вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 року №Ф- 45-У. Проте, на адресу ОСОБА_1 вимога від 11.04.2023 року №Ф-45-У не надходила.

Тобто, про існування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-45-У, виданої 11.04.2023 року ГУ ДПС у Харківській області Майстренко Н.В. згідно з доводами позову стало відомо 24.10.2024 року.

Ухвалою суду від 27.01.2025р. по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у відповідача, зокрема, докази доведення факту існування оскарженого рішення до відмова заявника; докази направлення заявнику оскарженої податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2023р. №Ф-45-У та за наявності оригінал або належним чином засвідчені копії читабельної якості повернутого рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення з Довідкою про причини повернення/досилання в частині дати, відображеної на поштовому штемпелі, проставленому на вищезазначеній довідці.

На виконання ухвали суду від 27.01.2025р. ГУ ДПС у Харківській області надало до суду відзив на позов, у якому зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 надіслана засобами поштового зв`язку за місцем податкової адреси платника (місцем реєстрації): АДРЕСА_1 .

Суд нагадує, що саме ця адреса значиться і за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на дату виникнення спірних правовідносин.

Проте дана кореспонденція не була вручена адресату та повернута - 15.05.2023 до ГУ ДПС з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

На підтвердження вказаних обставин ГУ ДПС у Харківській області надано до суду копію поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 619) про направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 з довідкою про причини повернення поштового відправлення.

За наслідками огляду поданих відповідачем електронних доказів, зокрема долучених до клопотання від 14.02.2025р., судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 дійсно була повернута на адресу ГУ ДПС у Харківській області установою поштового зв"язку із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» - 15.05.2023р.

Позов до суду сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано судом - 24.01.2025р., тобто по минуванню проміжку часу у більш як рік і дев`ять місяців від календарної дати винесення оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень.

Отже, позов до суду подано із пропуском встановленого строку звернення.

Ухвалою суду від 03.03.2025р. по даній справі позов - залишено без руху у зв`язку із відсутністю юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини. Надано час для усунення недоліків в оформленні позову - 5 днів від дати отримання ухвали.

Дану ухвалу представник позивача отримав 03.03.2025р. в Електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд" та 08.03.2025р. (зареєстровано 10.03.2025р.) надав до суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначив, що на адресу ОСОБА_1 вимога від 11.04.2023 року №Ф-45-У не надходила. Тобто, про існування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-45-У, виданої 11.04.2023 року ГУ ДПС у Харківській області Майстренко Н.В. стало відомо 24.10.2024 року. З урахуванням регулярних обстрілів м.Дергачі, близькості його розташування до кордону з державою-агресором, що унеможливлює оперативне реагування на повітряні загрози, з метою збереження свого життя, ОСОБА_1 залишили своє постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та переїхала до АДРЕСА_2 . Вищезазначене підтверджується довідкою від 03 березня 2022 № 6320- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_1 10 квітня 2022 року. Таким чином, у ОСОБА_1 була відсутня об`єктивна можливість отримання оскаржуваної вимоги від 11.04.2023 року за адресою своєї реєстрації у АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що згідно з абз.1 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Суд зважає, як на те, що відповідно до ч.3 ст.122 КАС України іншими законами можуть встановлюватись інші строки звернення до адміністративного суду, так і на те, що відповідно до абз.1 ст.4 ст.122 КАС України у разі використання особою досудового порядку вирішення спору - для звернення до суду установлюється 3-місячний строк, який обчислюється від дати вручення рішення за наслідками розгляду адміністративної скарги.

Разом із тим, відповідно до п.п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Відтак, суд належить визначитись стосовно поширення на спірні правовідносини дії абз.1 ч.2 ст.122 КАС України, ч.3 ст.122 КАС України у кореспонденції з п.п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України, абз.1 ч.4 ст.122 КАС України.

З цього приводу суд зазначає, що Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20, з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та сформулювала такий правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата у постанові від 27.01.2022р. по справі №160/11673/20 зауважила, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №1640/2885/18 (провадження № К/9901/20715/19) пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Такий висновок також сформований в постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №300/2318/21 (провадження №К/9901/43263/21).

Окрім того, у постанові від 26.11.2020р. у справі №500/2486/19 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

В межах цього спору позивач оскаржує податкове вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45.

Оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не скористався правом оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному порядку, то строк на звернення до суду з таким позовом становить шість місяців.

За змістом ст.ст.42, 45 Податкового кодексу України цей строк слід обчислювати від проставленої на відбитку штемпеля установи поштового зв"язку календарної дати повернення поштового відправлення контролюючого органу (направленого за належною податковою адресою згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) без вручення у зв"язку із закінченням терміну зберігання.

Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду на оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45, оскільки повинен був звернутись до суду до - 15.11.2023р., а фактично звернувся з позовом до суду - 24.01.2025р.

Водночас, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення.

Суд звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що обов`язок кожного громадянина знати законодавство закріплений в частині першій статті 68 Конституції України, за змістом якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Разом з тим, обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тобто, закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідомий принцип права: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, який міститься в частині другій статті 68 Конституції України.

Тому, на переконання суду, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача порушенні його права чи законні інтереси, то враховуючи презумпцію знання законодавства, він повинен знати, що згідно з приписами КАС України може оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність до суду в межах строку звернення, визначеного цим Кодексом.

Стосовно дати обізнаності учасника суспільних відносин - платника податків з існуванням рішення суб"єкта владних повноважень - контролюючого органу системи Державної податкової служби України суд повторно зазначає, що відповідно до п.42.2 ст.42 та п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України як спеціальних норм матеріального права документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику); У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З наведеного слідує, що у силу спеціального застереження закону шестимісячний строк звернення заявника до суду із вимогою про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 слід обчислювати з - 15.05.2023р.

Позов до суду було подано представником заявника - 24.01.2025р., тобто поза межами строку звернення до суду згідно з п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України із суттєвим та істотним пропуском строку.

Стосовно доводу заявника про настання події обізнаності із існуванням оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень про існування даної вимоги після отримання її у виконавця на запит адвоката суд зазначає, що причиною необізнаності заявника є стан виконання заявником як учасником суспільних відносин власного обов`язку з належного та своєчасного отримання кореспонденції органів державної влади України за місцезнаходженням згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (тобто за податковою адресою платника податків - юридичної особи приватного права).

Дана причина не може бути кваліфікована судом у якості поважної причини пропуску строку звернення до суду.

Стосовно доводу заявника про неможливість отримання оскаржуваної вимоги за адресою реєстрації у АДРЕСА_1 , оскільки заявник з 03.03.2022р. є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 суд зазначає, що під можливістю довідатись про порушення права (інтересу) слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини або існування у особи певних зобов"язань як міри належної поведінки, у результаті виконання яких вона б мала змогу дізнатись про протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.02.2021р. у справі №910/5349/18 та від 10.11.2022р. у справі №916/1294/21.

Згідно з п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пп. 42.1-42.3 ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Отже, заявник зобов`язаний був відповідно до п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України визначити свою податкову адресу та повідомити контролюючий орган про зміну податкової адреси.

Доказів виконання цього обов`язку згідно з п.66.5 ст.66 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Стосовно посилання заявника на тимчасове проживання за адресою реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи суд зазначає, що згідно положень ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до пункту 3, 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Пунктом 21 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 р. №265, передбачено, що до реєстру територіальної громади вносяться зокрема такі відомості як адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновків про те, що реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання/перебування має бути підтверджена у належний спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене визначення є місцем проживання в приватноправовому розумінні.

Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV (надалі Закон № 1382-ІV).

У статті 3 вказаного Закону надано визначення, зокрема, таких термінів: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Пунктом 46 вказаного Порядку визначено, що посадова особа органу реєстрації в день звернення особи або її законного представника (представника) чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або даних від органу соціального захисту населення: приймає рішення про реєстрацію місця проживання (перебування) або про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) особи; вносить відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) до реєстру територіальної громади відповідно до Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265; формує інформацію про реєстрацію місця проживання (перебування) особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Єдиного державного демографічного реєстру відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами та передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265.

Таким чином, законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Тож проживання заявника за місцем реєстрації внутрішньо переміщеної особи не звільняє заявника як платника податків від виконання обов`язку із створення належних умов для отримання кореспонденції від контролюючих органів системи ДПС України саме за податковою адресою, котра у даному випадку збігається із місцезнаходженням за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань.

Невиконання заявником цієї вимоги у межах спірних правовідносин не є підставою для визнання поважними причин звернення до суду поза межами строку згідно з ч.2 ст.122 КАС України у шість місяців.

Стосовно посилання заявника на знаходження територіальної громади м.Дергачі Харківської області у зоні ведення бойових дій суд зазначає, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російської Федерацією (затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. №309, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022р. за №1668/39004; далі за текстом - Перелік №309) територія населеного пункту Дергачі Харківської області у період часу 11.04.2023р. (календарна дата прийняття оскарженого рішення контролюючого органу) - 15.05.2023р. (календарна дата повернення установою поштового зв"язку оскарженого рішення контролюючого органу) була віднесена лише до територій можливих бойових дій, де (як і на території м.Харкова, котра також була віднесена до території можливих бойових дій) відбувалось безперервне функціонування органів державної влади.

Тому існування прямого та безпосереднього причинно-наслідкового зв"язку між факторами військової загрози та фізичною необізнаністю заявника із подією прийняття контролюючим органом оскарженого рішення та направлення оскарженого рішення за податковою адресою позивача слід кваліфікувати у якості недоведеного, а причиною несвоєчасного звернення до суду із позовом слід визнати неналежне виконання обов"язків платника податків з приводу створення належних умов для отримання кореспонденції від контролюючих органів системи ДПС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на викладене вище, суд знаходить доведеними визначені ч.15 ст.171, п.7 ч.1 ст.240, п.8 ч.1 ст.240 КАС України підстави залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 118-123, 240-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Викладені в заяві від 08.03.2025р. доводи визнати недостатніми підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Заяву про поновлення строку звернення до суду від 08.03.2025р. - залишити без задоволення.

Вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025р. у справі №520/1810/25 - визнати невиконаними.

Позов - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя А.В. Сліденко