Справа № 346/211/25
Суддя: Сольський В. В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/211/25
Провадження № 2-а/346/32/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді: Сольського В.В.

секретаря: Біди Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Вінниця від 11 січня 2025 року серії ЕНА № 3832852 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Позов мотивує тим, що згідно оскаржуваної постанови 11 січня 2025 року о 04 год 13 хв він керував транспортним засобом марки «Шкода Октавіа» номерний знак « НОМЕР_1 » в м. Вінниця, по вул. Львівське шосе, здійснив рух на вимкнену додаткову секцію світлофору чим порушив вимоги пп. 8.7.3. Правил дорожнього руху України.

З вказаною постановою він не погоджується та посилається на те, що вона складена з порушенням вимог ст.ст. 283, 268, 278, 279 КУпАП.

Вказує, що дійсно того дня керував вказаним автомобілем та був зупинений працівниками поліції в м. Вінниці. Поліцейський повідомив що на певному перехресті він порушив правила дорожнього руху та звернув ліворуч, однак йому був дозволений рух лише прямо або праворуч. На його прохання надати докази вчинення адміністративного правопорушення поліцейський почав показувати відео на власному мобільному телефону, з якого неможливо було ідентифікувати транспортний засіб та місце де відбувався рух.

Надалі поліцейський пішов до службового автомобіля де склав оскаржувану постанову, без надання доказів вчиненого адміністративного правопорушення та без його присутності.

Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, правил дорожнього руху він не порушував, і просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності позовні вимоги з вказаних підстав підтримав.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.4 ст.229 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Ст.9 КУпАП,визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, 20 11 січня 2025 року складено постанову серії ЕНА № 3832852 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та визнано винним за ст. 122 ч. 2 КУпАП, здійснення руху на вимкнену додаткову секцію світлофору, чим порушив п. 8.7.3. з. ПДР України (а.с. 5).

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною.2 ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до правил ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з нормами п.8.7.3.з. ПДД вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з оскаржуваної постанови слідує, що транспортний засіб марки «Шкода Октавіа» номерний знак « НОМЕР_1 » в м. Вінниця, по вулю Львівське шосе, здійснив рух на вимкнену додаткову секцію світлофору чим порушив вимоги пп. 8.7.3. Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові, в тому числі і на підтвердження фактів. Крім того, представник відповідача не подав суду відзиву на позов та доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем вказаного пункту ПДР України та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн. Виходячи з наведеного, на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області.

На підставі наведеного та ст. 122 КпАП України, керуючись ст.ст. 2, 19, 121, 132, 134, 241-251, 289 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ::

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3832852 від 11 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сольський В. В.