Справа № 160/27053/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/27053/24
(суддя Лозицька І.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №160/27053/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 жовтня 2024 звернувся до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно з яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії від 12 квітня 2024 року №41;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.04.2024 р. на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позов обґрунтовано тим, що рішення відповідача від 12 квітня 2024 року №41 є протиправним та підлягає скасуванню, зважаючи на те, що позивач має необхідний пільговий стаж. При цьому, позивач зазначає про те, що йому протиправно не зараховано у кратному розмірі період проходження служби під час мобілізації, не зараховано період проходження строкової військової служби та період роботи з 15.06.1999 по 18.07.2000 через наявність виправлень у трудовій книжці.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач звернувся до відповідача та в подальшому до суду з вимогою про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону №1058-ІУ, яка вимагає наявності 25 років пільгового стажу, в той час як на момент звернення до пенсійного органу вік заявника 44 роки 10 місяців 29 днів, страховий стаж становить 41 рік 07 місяців 02 дні, пільговий стаж заявника розрахований по Постанові 202 (25) - 21 рік 06 місяців 01 день, що є недостатньо для призначення пенсії. Тому, навіть при умові зарахування спірного періоду з 15.06.1999 по 18.07.2000 позивач не матиме необхідних 25 років пільгового стажу, що унеможливлює призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачу протиправно не зараховано у кратному розмірі період проходження служби під час мобілізації, не зараховано період проходження строкової військової служби та період роботи з 15.06.1999 по 18.07.2000 через наявність виправлень у трудовій книжці.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем, проживає у м. Павлоград Дніпропетровської області.

05.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.71).

За принципом екстериторіальності цю заяву було розглянуто відповідачем. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, і 12.04.2024 ухвалено рішення № 41 про відмову у призначенні пенсії (а.с.9).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон 1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Як вбачається змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії від 12 квітня 2024 року №41:

«…Згідно наданих документів страховий стаж становить 41 рік 07 місяців 02 дні (з урахуванням пільгового стажу роботи).

Пільговий стаж, провідні професії 15 років 09 місяців 11 днів.

Пільговий стаж заявника розрахований по Постанові 202 (25) 21 рік 06 місяців 01 день.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: До страхового стажу не зараховано період роботи з 15.06.1999 по 18.07.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 07.10.1996, оскільки наявне виправлення наказу про звільнення, яке не завірено належним чином.

До пільгового стажу зараховано всі періоди.

Враховуючи вищенаведене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно статті 114 Закону 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу…».

З тексту рішення вбачається, що до пільгового стажу позивача зараховано всі періоди, при цьому, як вбачається з зазначеного рішення пільговий стаж заявника розрахований по Постанові 202 (25) 21 рік 06 місяців 01 день.

Постановою КМУ від 31 березня 1994 р. № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

З викладеного вбачається, що позивачу до пільгового стажу зараховано періоди його роботи згідно з умовами Постанови КМУ від 31 березня 1994 р. № 202.

При цьому, рішення відповідача №41 не містить відомостей щодо зарахування періоду проходження позивачем військової служби в лавах Збройних сил України в особливий період у кратному розмірі.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 (далі Закон №1788) встановлено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом Закон №2232).

У розумінні ч.1 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З огляду на ч.6 ст.2 Закону №2232, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є видом військової служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011ХІІ (далі за текстом Закон №2011), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 12 Закону №2011 визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.8 Закону №2011 час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, час проходження військової служби в особливий період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 р. №530 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі за текстом Положення №530).

Відповідно до п.2.3 Положення №530 при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу) один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Із аналізу зазначених норм встановлено, що період військової служби під час якої особа брала участь в антитерористичній операції підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу з розрахунку один місяць служби за три місяці.

17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період.

Указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014 року уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії, зокрема розпорядження від 23.03.2015 року №2254 про призов на мобілізацію, довідку від 12.03.2022 року про перебування на військовій службі за мобілізацією, довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції від 01.06.2015 року, виписку з наказу про призов на військову службу при загальній мобілізації від 14.03.2022 року №ПР-114, та довідки від 15.11.2022 року, від 18.03.2024 року (а.с.71).

Натомість, відповідачем не надано оцінки вищезазначеним документам у рішенні від 12 квітня 2024 року №41, оскільки не зазначено підстав не зарахування часу проходження позивачем військової служби в особливий період до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що свідчить про протиправність рішення та як наслідок необхідності його скасування.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що відповідач своїм рішенням від 12 квітня 2024 року №41 протиправно не зарахував до страхового стажу роботи позивач період з 15.06.1999 по 18.07.2000 через наявність виправлень у трудовій книжці, оскільки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, в зв`язку з чим недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи якій належить трудова книжка, та відповідно не може впливати на її особисті права.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі №307/541/17, згідно з якою підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Отже, рішення від 12 квітня 2024 року №41 підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано оцінки документам позивача щодо періоду його перебування на військовій службі під час мобілізації, не зазначено підстав не зарахування часу проходження позивачем військової служби в особливий період до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд апеляційної інстанції вважає, що належним та допустимим способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.04.2024 року з вирішенням питання щодо зарахування спірних періодів до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідача слід зобов`язати розглянути повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.04.2024 р. на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки у рішенні №41 відповідачем не надано оцінки неможливості застосування до спірних відносин положень ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Водночас, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачу не зараховано до страхового стажу період служби в рядах ВСУ з 10.06.1997 року по 23.11.1998 року.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №160/27053/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії від 12 квітня 2024 року №41.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.04.2024 року на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов