Справа № 300/7335/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7335/24 пров. № А/857/354/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Микитюк Р.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/7335/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.04.2024 по особовому рахунку № НОМЕР_1 про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача за Списком №1 період навчання за спеціальністю «Гірнича електротехніка» з 01.09.1984 по 09.06.1988; зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період проходження строкової військової служби з 06.12.1988 по 27.11.1990; зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди: з 08.07.1988 по 29.11.1988 в Шахтоуправління «Ровеньківське»; з 08.01.1991 по 30.03.1992 та з 31.03.1992 по 01.06.1992 в Шахтоуправління «ім. Космонавтів»; з 09.06.1992 по 30.07.1993, з 31.07.1993 по 18.09.1993 та з 25.11.1997 по 09.01.1998 в Шахта 71 «Індустрія» та повторно розглянути заяву позивача від 27.03.2024 року про призначення пільгової пенсії з урахуванням зазначених періодів роботи позивача за Списком №1.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що рішенням відповідача від 03.04.2024 за №7 протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно поданої заяви від 27.03.2024 та доданих до неї документів, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. При цьому, відповідач обчислив загальний стаж роботи позивача у кількості 31 рік 0 місяців 14 днів, а пільговий стаж роботи у кількості 0 років 0 місяців 0 днів. Вищевказане рішення відповідач обґрунтував тим, що позивач не надав у повному обсязі документи для призначення пільгової пенсії, а саме: відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, накази про атестацію робочих місць працівників та не зараховано період навчання позивача з 01.09.1984 по 09.06.1988, оскільки ім`я та по батькові зазначені у дипломі, не відповідає даним паспорта позивача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №75 від 03.04.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період навчання за спеціальністю «Гірнича електроніка» з 01.09.1984 по 09.06.1988, період проходження строкової служби з 06.12.1988 по 27.11.1990, періоди з 08.07.1988 по 29.11.1988 в Шахтоуправління «Ровеньківське», з 08.01.1991 по 30.03.1992 та з 31.03.1992 по 01.06.1992 в Шахтоуправління «ім. Космонавтів», з 09.06.1992 по 30.07.1993, з 31.07.1993 по 18.09.1993 та з 25.11.1997 по 09.01.1998 в Шахті 71 «Індустрія» та повторно розглянути заяву від 27.03.2024 про призначення пільгової пенсії з урахуванням зазначених періодів роботи за Списком №1.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Крім того, до призову на строкову військову службу, так і після демобілізації позивач працював підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею і робота за цією професією дає право на пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, а тому позивач має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу за Списком №1, що дає право на пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 періоду проходження ним строкової військової служби з 06.12.1988 по 27.11.1990. Разом з тим допущена описка у дипломі про навчання при написанні українською мовою по-батькові позивача не є такою, що стає сумнівом для ідентифікації особи, якій цей документ виданий, оскільки формальні неточності у документах, такі як описки при написанні по батькові особи, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , який міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-9).

27.03.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФ України у Запорізькій області №75 від 03.04.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 25 років.

У даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 31 рік 00 місяців 14 днів. Пільговий стаж особи становить 00 років 00 місяців 00 днів. Результати розгляду документів доданих до заяви за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплома з 01.09.1984 по 09.06.1988, оскільки ім`я та по батькові не відповідає даним паспорта. Документи для призначення пенсії згідно ст. 114 Закону №1058 заявником не надано в повному обсязі, а саме відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Додаток 5), накази про атестацію робочих місць працівників та перелік посад згідно Постанови №637 від 12.08.1993 (зі змінами) «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-I та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2006 в разі ліквідації організації без правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (а.с.39-40).

Вищезазначене рішення ГУ ПФ України в Запорізькій області продубльовано листом-відповіддю ГУ ПФ України в Івано-Франківській області від 12.04.2024 №0900-0209-8/22578 (а.с.38).

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням, звернувся до суду з позовною заявою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788-XII) та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-ІV).

Приписами ч. 1 ст. 114 Закону№ 1058-ІV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону України № 1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено порядок обчислення страхового стажу. Страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФ України відповідно до вимог Закону № 1058-IV за відомостями, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.

За змістом ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Також, підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна правова позиція щодо того, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж особи, викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Оцінюючи мотиви відповідачів, у частині незарахування періодів стажу, визначених як спірні, суд виходить з такого.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , дата заповнення від 12.07.1985, позивач працював на посаді: з 08.07.1988 по 29.11.1988 - електрослюсар підземний Шахтоуправління «Ровеньківське»; з 06.12.1988 по 27.11.1990 - служба в армії; з 08.01.1991 по 30.03.1992 - підземний електрослюсар з повним робочим днем під землею Шахтоуправління «ім. Космонавтів»; з 31.03.1992 по 01.06.1992 - підземний гірничий очисного забою з повним робочим днем під землею Шахтоуправління «ім. Космонавтів»; з 09.06.1992 по 30.07.1993 - гірничий очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею Шахта 71 «Індустрія»; з 31.07.1993 по 18.09.1993 - гірничий очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею Шахта 71 «Індустрія»; з 25.11.1997 по 09.01.1998 - електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею Шахта 71 «Індустрія» (а.с.15-34).

Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою Кабінетом Міністрів України від 11.03.1994 №162 (чинними на період роботи позивача), від 16.01.2003 року №36, відповідно розділу I, п. 1 підпункт «а» «Всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах» 1010100а, посади позивача віднесені до Списку №1.

Отже, позивач працював за професіями, які передбачені Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про її зайнятість за робітничою професією, яка дає право на призначення пільгової пенсії. Записи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

При цьому, твердження апелянта про неможливість підтвердження пільгового характеру праці позивача за спірні періоди з огляду на ненадання додаткових документів, є безпідставними, оскільки право особи на соціальний захист не може ставитись в залежність від існування конкретного документу. При цьому, збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, відповідно, на нього не повинна покладатись відповідальність за їх відсутність.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду походження позивачем строкової військової служби, колегія суддів зазначає таке.

Як підтверджується матеріалами справи, у період з 06.12.1988 по 27.11.1990 проходив строкову військову службу в радянській армії, що підтверджено записом № 10 в трудовій книжці та військовим квитком серії НОМЕР_4 (а.с.18).

Період проходження військової служби відповідач зарахував до страхового стажу, до пільгового стажу цей період не зарахований.

Призову на військову службу передувала робота позивача на шахтоуправління «Ровеньківське» електрослюсарем підземним (записи № 8-9) (а.с.18).

Після демобілізації з 08.01.1991 позивач прийнятий на роботу в Шахтоуправління «ім. Космонавтів» підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею (запис № 12) (а.с.19).

За змістом п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

На час проходження позивачем строкової військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (далі - Положення № 590).

Підпунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

З аналізу вищевикладеної норми вбачається, що обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до спеціального стажу роботи, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Водночас, частиною третьою статті 36 Кодексу Законів про працю Української радянської соціалістичної республіки було передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу.

Суд зазначає, що згідно записів трудової книжки позивача, саме із цих підстав він був звільнений з займаної посади.

Згідно статті 62 Закону 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній» (надалі Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 6 Порядку №637 на підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:

- військові квитки;

- довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;

- довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Із наявної в матеріалах справи копії військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 в період з 06.12.1988 по 27.11.1990 проходив строкову службу в армії.

Отже, спірні періоди роботи позивача підтверджено належним чином для зарахування до пільгового стажу за Списком №1, оскільки на момент призову на військову службу позивач працював за професією, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, оскільки як до призову на строкову військову службу, так і після демобілізації позивач працював підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею і робота за цією професією дає право на пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, а тому позивач має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 1, що дає право на пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, і періоду проходження ним строкової військової служби з 06.12.1988 по 27.11.1990.

Щодо доводів апелянта про те, що відсутні законні підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1984 по 09.06.1988 року до страхового та пільгового стажу позивача, оскільки ім`я та по батькові зазначені у дипломі, не відповідає даним паспорта позивача, то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги та вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що формальні неточності у документах, такі як описки при написанні по батькові особи, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Матеріалами справи підтверджено, що дипломом серії НОМЕР_5 виданим 09.06.1988 підтверджено, що позивач у 1984 році вступив до Ровеньківського гірничого технікуму і в 1988 році закінчив повний курс за спеціальністю "Гірнича електротехніка" (а.с.11-14).

Як вбачається з трудової книжки позивача з 09.06.1988 по 07.07.1988 - період після закінчення навчання та влаштуванням на роботу по спеціальності не перевищує трьох місяців, оскільки 08.07.1988 він прийнятий на посаду електрослюсар підземний Шахтоуправління «Ровеньківське». (а.с.17-18).

Як вже зазначалось вище, відповідно до п. «д» ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (п.8 Порядку №637).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що допущена описка у дипломі про навчання при написанні українською мовою по батькові позивача " ОСОБА_2 " не є такою, що стає сумнівом для ідентифікації особи, якій цей документ виданий.

Матеріалами справи підтверджено, що у дипломі про навчання при написанні російською мовою по батькові позивача чітко зазначено " ОСОБА_3 ", а також у виписці підсумкових оцінок успішності до диплома серії НОМЕР_5 виданій - " ОСОБА_4 ", що в перекладі на українську мову за загальними правилами правопису відповідає " ОСОБА_1 " як і зазначено у паспорті позивача (а.с.8-14).

Більше того, посилання відповідача на те, що в дипломі зазначено прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначено як « ОСОБА_5 », що не відповідає прізвищу, імені та по-батькові згідно з паспортних даних, суд вважає неприйнятними, оскільки неточне написання по-батькові позивача не свідчить про недостовірність відомостей у дипломі та не може мати негативні наслідки саме для особи, щодо якої його видано.

Колегія суддів зазначає, що наданими позивачем документами підтверджено період навчання ОСОБА_1 , отже відмовляючи позивачу у зарахуванні періоду навчання у Ровеньківському гірничому технікумі з 01.09.1984 по 09.06.1988 року до страхового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1984 по 09.06.1988.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою ефективного поновлення порушених прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №75 від 03.04.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період навчання за спеціальністю "Гірнича електроніка" з 01.09.1984 по 09.06.1988, період проходження строкової служби з 06.12.1988 по 27.11.1990, періоди з 08.07.1988 по 29.11.1988 в Шахтоуправління "Ровеньківське", з 08.01.1991 по 30.03.1992 та з 31.03.1992 по 01.06.1992 в Шахтоуправління "ім. Космонавтів", з 09.06.1992 по 30.07.1993, з 31.07.1993 по 18.09.1993 та з 25.11.1997 по 09.01.1998 в Шахті 71 "Індустрія" та повторно розглянути заяву від 27.03.2024 про призначення пільгової пенсії з урахуванням зазначених періодів роботи за Списком №1.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі № 300/7335/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар