Справа № 480/6605/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 р. Справа № 480/6605/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2024, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 29.10.24 по справі № 480/6605/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі за текстом ГУ ДПС у Сумській області, відповідач, контролюючий орган), у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 11.07.2024 № 06 та № 06;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Сумській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , юридична (податкова) адреса: АДРЕСА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність податкових повідомлень-рішень від 11.07.2024 № 06 та № 06, як таких, що прийняті за результатами незаконно проведеної фактичної перевірки, оскільки висновки про порушення позивачем вимог частини 23 статті 15, частини 10 статті 15-3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі по тексту Закон № 265/95-ВР) зроблено на основі документів (інформації), отриманої від відділення поліції № 1 смт. Недригайлів Роменського РВП ГУПН в Сумській області, а не безпосередньо під час проведення перевірки.

Разом з цим, встановлення порушень у діяльності позивача шляхом проведення перевірки документів, отриманих контролюючим органом за минулий час (за рік до проведення такої перевірки), не може вчинятися в межах фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки така перевірка фактично носить характер документальної перевірки, яка у спірних правовідносинах не проводилася.

До того ж, висновки про порушення позивачем вимог Закону № 265/95-ВР, зокрема, здійснення реалізації алкогольних напоїв без використання реєстратора розрахункових операцій, а також за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями є такими, що здійснені без дослідження наявності у діях позивача будь-якої вини, позаяк постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 12.07.2023 по справі № 582/741/23 констатовано що ФОП ОСОБА_1 не мав на меті одержання прибутку від здійснення підприємницької діяльності без ліцензії, оскільки реалізовані 10.06.2023 та 14.06.2023 о 10:30 год алкогольні напої пиво «Рогань Традиційне» ємністю 1 л належали не йому, а продавцю ОСОБА_2 , яка самовільно, без відома роботодавця продавала власне пиво, з метою отримання додаткових коштів, що протиправно не враховано контролюючим органом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 480/6605/24 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 11.07.2024 № 06.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 11.07.2024 № 06.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Відповідач, не погодившись із указаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, не надання належної правової оцінки обставинам у справі, прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 по справі № 480/6605/24 та прийняти постанову, якою відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.

З посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27.07.2023 по справі № 280/4696/22, наполягав, що формулювання конкретного змісту наказу про проведення перевірки є дискрецією контролюючого органу. Крім того, звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що зазначення у наказі на перевірку «здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», є достатньою підставою для призначення перевірки.

Не погоджуючись із твердженнями суду першої інстанції про те, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій, переконував, що нормами ПК України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника податку, який підлягає вивченню в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів).

Просив врахувати висновок Верховного Суду у постанові від 28.05.2020 по справі № 818/52/16, в якій останній виснувався, що процедурні порушення під час призначення та/або проведення контролюючим органом перевірки беззаперечно не свідчать про протиправність прийнятих за результатами такої перевірки ППР. У такому випадку, необхідним є з`ясування чи призвели такі процедурні порушення до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу по суті вчиненого платником податку правопорушення.

Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів, викладених в ній, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Вкотре наголосив, що у наказі № 1232-кп про проведення фактичної перевірки наведено загальні формулювання з посиланням на норми ПК України і зазначення, що перевірка призначається у зв`язку з отриманням інформації від ВП № 1 смт. Недригайлів Роменського РВП ГУНП в Сумській області (лист від 23.02.2024 № 1869/65/01.2024 (вх. № 7653/5 від 29.03.2024)), яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення розрахункових операцій(реалізації (торгівлі) алкогольними напоями у заборонений час). Однак, які саме та дата виявлення обставин (подій), що дають підстави вважати наявними порушення платником податків вимог податкового законодавства, в наказі не зазначено. В той же час Верховний Суд у постанові від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а вказав, що відсутність конкретизації в наказі про проведення перевірки є істотним порушенням. Наказ без чіткої аргументації не може вважатися законним.

Крім того, контролюючим органом допущено порушення принципу недопустимості подвійного притягнення позивача до юридичної відповідальності, оскільки прийнявши податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 № 06 відповідач повторно притягнув позивача до юридичної відповідальності за одне й те саме порушення законодавства, за які 21.06.2023 року (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення) його вже було притягнуто до відповідальності, що у свою чергу, заборонено статтею 61 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 17.06.2024 по 21.06.2024, відповідно до наказу ГУ ДПС у Сумській області від 11.06.2024 № 1232-ки головними державними інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового нагляду Головного управління ДПС у Сумській області Голубом В.І. та Созовоною Т.Ф. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , юридична (податкова) адреса: АДРЕСА_1 , з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Перевірка здійснювалася за місцем фактичного провадження господарської діяльності, тобто за місцем розташування господарського об`єкту магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами перевірки 21.06.2024 було складено акт фактичної перевірки № 7271/18/10/РРО/ НОМЕР_1 , в якому встановлені наступні порушення з боку позивача (п. 3.1. "Висновки перевірки"):

- пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (зі змінами та доповненнями):

- частини 23 статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами та доповненнями).

В подальшому на підставі вказаного акту фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Сумській області прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 № 06, згідно якого на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР за порушення частини 10 статті 15-3 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 6800 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 № 06, згідно якого на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР за порушення частини 23 статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 17000 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 № 06, згідно якого на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР за порушення пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 100 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу та вручено особисто 22.07.2024.

Висновки перевірки про встановлені порушення базуються на пункті 2.2.20 "Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки" акту, в якому зазначено, що в ході перевірки використовувалися інформація та матеріали справ про адміністративне правопорушення вчинені гр. ОСОБА_2 , надані ВП № 1 смт. Недригайлів Роменського РВП ГУНП в Сумській області листом від 23.02.2024 № 1869/65/01.2024 (вх. № 7653/5 від 29.03.2024), а саме відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 866885 від 14.06.2023 та серії ВАВ № 866885 від 24.06.2023, перебуваючи на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: Сумська область, Роменський (Недригайлівський) район, с. Мелешківка, вул. Вигонянщина, продавець магазину ОСОБА_2 10.06.2023 о 10 год. 30 хв. та 14.06.2023 о 10 год. 30 хв. здійснила продаж пляшки пива "Рогань Традиційне" 1л міц. 4,8% у заборонених законом визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, чим порушила вимоги розпорядження Сумської обласної державної адміністрації керівника обласної військової адміністрації від 30.03.2022 № 108 ОД "Про торгівлю алкогольними напоями у Сумській області зі змінами. Зазначені розрахункові операції з продажу алкогольного напою - пива "Рогань Традиційне" 1л міц. 4,8% від 10.06.2023 на суму 40,0 грн та від 14.06.2023 на суму 40,0 грн провадились без використання реєстратора розрахункових операцій та за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 11.06.2024 №1232-ки не містить жодних посилань на отримання податковим органом будь-якої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, або інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Судом враховано, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган обмежився лише посиланнями на норми чинного законодавства та Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, проте, жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Відтак, на переконання суду, відсутність конкретних підстав для призначення перевірки позбавляє платника податків можливості визначитися щодо законності підстав її призначення.

Також, з огляду на те, що безпосередньо під час проведення фактичної перевірки, яка відбулася з 17.06.2024 по 21.06.2024, відповідачем не було встановлено жодного порушення податкового законодавства у період здійснення перевірки, суд дійшов висновку, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятись в межах фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій, що зумовило задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Як передбачено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

З аналізу вказаних положень убачається, що посадові особи контролюючого органу уповноважені розпочати проведення фактичної перевірки за умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, зокрема, спочатку провести податкову перевірку.

Нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Така правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15), від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

Водночас суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Колегією суддів встановлено, що нормативною підставою для ініціювання та проведення спірної фактичної перевірки у наказі ГУ ДПС у Сумській області від 11.06.2024 № 1232-кн визначено, зокрема, підпункти 20.1.4 пункту 20,1 статті 20, підпункт 75.1.3 пункту 75,1 статті 75, підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, пункт 82.3 статті 82 ПК України, а фактичною отримання інформації від Відділення поліції № 1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області згідно із листом від 23.02.2024 № 1869/65/01.2024 (вх. Головного управління ДПС у Сумській області № 7653/5 від 29.03.2024), яка свідчить про можливе порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення розрахункових операцій із реалізації (торгівлі) алкогольними напоями у заборонений час.

Таким чином, оскільки у наказі про проведення фактичної перевірки від 11.06.2024 № 1232-кн зазначено, що підставою проведення перевірки позивача є, зокрема, отримання інформації від Відділення поліції № 1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області згідно із листом від 23.02.2024 № 1869/65/01.2024 (вх. Головного управління ДПС у Сумській області № 7653/5 від 29.03.2024), яка свідчить про можливе порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення розрахункових операцій із реалізації (торгівлі) алкогольними напоями у заборонений час, колегія суддів вважає, що такий наказ містить мінімально достатній обсяг інформації щодо фактичної підстави для проведення перевірки позивача.

Щодо доводів позивача, які були помилково підтримані судом першої інстанції про те, що здійснення перевірки за минулий час носить характер документальної перевірки, що нівелює її наслідки, колегія суддів наголошує, що ані ПК України ані Законом № 481/95- ВР не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2024 по справі № 280/6832/23.

Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок і Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).

З огляду на те, що спірна перевірка була проведена контролюючим органом в межах встановленого ПК України строку (1095 дів), з метою контролю щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, на підставі отриманої від правоохоронних органів інформації, тобто, в межах встановленого підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України предмету проведеної фактичної перевірки, висновок суду першої інстанції про те, що проведена фактична перевірка за 2023 рік носить характер документальної перевірки, є безпідставним. А відтак, наказ ГУ ДПС у Сумській області від 11.06.2024 № 1232-кн є правомірним, а проведена спірна перевірка здійснена за наявності законних підстав.

Надаючи оцінку фактичним обставинам, які зафіксовані в акті перевірки, та стали підставою прийняття оскаржуваних рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів зі змісту акту фактичної перевірки встановлено, що продавець магазину ОСОБА_2 , перебуваючи на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , 10.06.2023 о 10 год. 30 хв. та 14.06.2023 о 10 год. 30 хв. здійснила продаж пляшки пива "Рогань Традиційне" 1л міц. 4,8% у заборонених законом визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, чим порушила вимоги розпорядження Сумської обласної державної адміністрації керівника обласної військової адміністрації від 30.03.2022 № 108 ОД "Про торгівлю алкогольними напоями у Сумській області зі змінами.

Зазначені розрахункові операції з продажу алкогольного напою - пива "Рогань Традиційне" 1л міц. 4,8% від 10.06.2023 на суму 40,0 грн та від 14.06.2023 на суму 40,0 грн провадились без використання реєстратора розрахункових операцій та за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

При цьому, позивачем не спростовується факт реалізації ОСОБА_2 алкогольних напоїв у заборонений час доби за відсутності ліцензії та без використання реєстратора розрахункових операцій, однак, вважає, що оскільки ОСОБА_2 здійснювала вказані дії без відома роботодавця, виключно у власних цілях, підстави для застосування штрафних санкцій відносно ФОП ОСОБА_1 відсутні.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон № 481-95-ВР (чинний, станом на момент проведення перевірки).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 481-95-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону № 481-95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до частини 23 статті 15 Закону № 481-95-ВР плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 481-95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, тютюнової сировини посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень частини 2 статті 17 Закону № 481-95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не спростовується, що продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », власником якого є ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перебуваючи на робочому місці 10.06.2023 о 10:30 год та 14.06.2023 о 10:30 год, здійснила продаж пива «Рогань Традиційне» 1 л міцність 4,8%, за відсутності ліцензії, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 866885 від 14.06.2023 та серії ВАВ № 866885 від 24.06.2023, складеними поліцейським ВП № 1 смт. Недригайлів Роменського РВП ГУНП в Сумській області.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 12.07.2023 по справі № 582/741/23 (набрала законної сили 25.07.2023) закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Вилучені 7 пляшок пива «Рогань» та грошові кошти у сумі 40 грн купюрами по 20 грн повернуто особам, у яких вони вилучені.

Серед іншого, судом встановлено, що ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні цього адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що власник магазину ФОП ОСОБА_1 не отримував ліцензію на продаж слабоалкогольних напоїв, про що вона знала, у магазині слабоалкогольні напої, у тому числі пиво, не продають. Продавала пиво власне, про що не попереджувала власника магазину, оскільки має мізерну заробітну плату та хотіла хоч якось заробити. Продаж пива здійснила один раз.

З огляду на те, що у матеріалах справи № 582/741/23 відсутні докази того, що ОСОБА_2 є суб`єктом господарювання, тобто особою яка здійснює господарську діяльність та зареєстрованою відповідно до закону як підприємець, суд дійшов висновку про недоведення факту реалізації підакцизних товарів без отримання ліцензій на проведення виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, у зв`язку із чим закрив провадження на підставі ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (відсутній склад правопорушення).

Крім того, 21.06.2024 головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового нагляду Головного управління ДПС у Сумській області Голубом В.І. складено відносно ФОП ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с. 44), за змістом якого при проведенні фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою : АДРЕСА_2 , через який ФОП ОСОБА_1 здійснюється підприємницька діяльність, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 провадження господарської діяльності, а саме 10.06.2023 та 14.06.2023 в магазині реалізовано алкогольний напій (пиво) без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що є порушенням п. 23 ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 16.07.2024 по справі № 582/841/24 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, - закрито.

Постановою Сумського апеляційного суду від 11.10.2024 по справі № 582/841/24 апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 , задоволено.

Постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 16 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП щодо ФОП ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суд апеляційної інстанції виходив з відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ФОП ОСОБА_1 систематично здійснював господарську діяльність без одержання ліцензії на продаж алкогольних напоїв з метою отримання прибутку.

Судом враховано, що у постанові Недригайлівського районного суду Сумської області від 12.07.2023 по справі № 582/741/23, яка набрала законної сили 25.07.2023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення було констатовано, що продавець продавала власне пиво, не проінформувавши про це власника магазину, ФОП ОСОБА_1 , тим самим бажала отримати додатковий прибуток.

Відповідно, враховуючи надані ОСОБА_2 в межах справи № 582/741/23 пояснення, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки надані матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що ФОП ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зберігав та систематично реалізовував алкогольні напої без ліцензії з метою отримання прибутку, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Слід зауважити, що в силу положень частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо здійснення ОСОБА_2 продажу алкогольних напоїв у власних цілях, без відома власника ФОП ОСОБА_1 не підлягають дослідженню та з`ясуванню в контексті розгляду даної справи.

При цьому, будь-яких обставин щодо реалізації алкогольних напоїв за відсутності ліцензії саме від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_1 вказаними судовими рішеннями встановлено не було.

Водночас, спірне податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 № 06 прийнято саме відносно позивача, як суб`єкта ведення господарської діяльності за встановленими у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 866885 від 14.06.2023 та серії ВАВ № 866885 від 24.06.2023, протоколі про адміністративне правопорушення від 21.06.2024 фактами роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії за порушення частини 23 статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 17000 грн.

Разом з цим, при притягненні до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, останній згідно з пунктом 112.1 статті 112 ПК України повинен врахувати, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Приписами пункту 112.7 статті 112 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні статті 112 ПК України є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Подібна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 160/24147/21.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи, що штрафні (фінансові) санкцій (штрафи) є різновидом фінансової відповідальності, саме на відповідача покладено обов`язок доведення обставин, що платник податків мав можливість дотримання правил та норм, однак не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання.

Суд апеляційної інстанції враховує, що оскільки постановою Сумського апеляційного суду від 11.10.2024 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, наявні підстави вважати, що у даному випадку ФОП ОСОБА_1 не мав на меті отримання прибутку від реалізації алкогольних напоїв за відсутності ліцензії, позаяк реалізоване пиво належало не йому, жодних вказівок, спрямованих на його реалізацію продавцем позивачем не надавалось, а передбачити такі дії з боку ОСОБА_2 з метою запобігання останній не міг, що у свою чергу, свідчить про відсутність в його діях ознак вини, як обов`язкової ознаки для застосування штрафних санкцій.

Таким чином, враховуючи висновок суду апеляційної інстанції відсутність в діях позивача будь-яких ознак протиправності, колегія суддів вважає неправомірним застосування контролюючим органом штрафних санкцій, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 11.07.2024 № 06.

З урахуванням вищевикладених обставин, висновки контролюючого органу про здійснення позивачем реалізації алкогольних напоїв без застосування реєстратора розрахункових операцій слід також вважати недоведеними, а податкове повідомлення-рішення від 11.07.2024 № 06 таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про допущення контролюючим органом порушення процедури призначення та проведення перевірки, колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 по справі № 480/6605/24 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 139 КАС України).

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції до платіжної інструкції позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору понесені в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Сумській області.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 по справі № 480/6605/24 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Сумській області від 11.07.2024 № 06 та № 06 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 11.07.2024 № 06 та № 06.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Сумській області (Україна, 40009, Сумська область, місто Суми, вулиця Іллінська, будинок 13, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , юридична (податкова) адреса: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко