Справа № 520/29472/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 р. Справа № 520/29472/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 (ухвалене суддею Ніколаєвою О.В.) по справі № 520/29472/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо здійснення призначення, нарахування, виплати позивачу пенсії за віком з 30.08.2021 по 05.09.2029; зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 30.08.2021 по 05.09.2023.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивачці 29.08.2021 виповнилось 60 років, у зв`язку з чим 31.08.2021 вона звернулась із письмовою заявою та усіма необхідними документами до ГУ ПФ України в Харківській області про призначення їй пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФ України в Харківській області від 06.09.2021 № 03 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки не зараховано до трудового стажу період роботи згідно трудової книжки, оскільки на титульній сторінці прізвище містить помилку (за паспортними даними) ОСОБА_2 запис ОСОБА_3 .

З метою встановлення факту належності ОСОБА_1 документу, що підтверджує трудовий стаж, для цілей нарахування та призначення їй пенсії за віком, а саме: трудової книжки НОМЕР_1 позивачка звернулася із заявою до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 17.07.2023 у справі №646/3056/23 заяву позивачки, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено та встановлено факт, що правовстановлюючий документ: трудова книжка НОМЕР_1 , що заповнена 05.08.1980 відділом кадрів Харківського управління вантажного автотранспорту, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відомості, зазначені в цьому документі, стосуються її.

ОСОБА_1 повторно подано заяву від 02.09.2023 про призначення пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 29.08.2021 року, тобто з моменту досягнення нею 60 років.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.09.2023, позивачці повідолено, що рішенням № 03 від 12.09.2023 їй призначено пенсію з 05.09.2023 відповідно до чинного законодавства.

Позивачка не погодилася з не нарахуванням та не виплатою відповідачем її пенсії з 30.08.2021 до 05.09.2023 та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право на пенсію за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у позивачки виникло саме 30.08.2021, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, оскільки первинне звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (в подальшому - Закон № 1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон України № 1058-IV).

Відповідно до № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ст. 8 Закону № 1058-IV, передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків встановлених п.п. 1-3 даної статті.

Згідно із п. 1 ч. 1 45 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка вперше за призначенням пенсії за віком звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області саме 31.08.2021 до якої додано усіх необхідних документів, що підтверджується інформацією, зазначеною в листі першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.09.2023 та в Рішенні про відмову у призначенні пенсії № 03 від 06.09.2021.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що первісна заява від 31.08.2021 та усі необхідні документи про призначення пенсії були подані ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Харківській області саме 31.08.2021, а 06.09.2021 позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із незарахуванням трудового стажу у період роботи згідно трудової книжки, через помилку на титульній сторінці трудової книжки, написи, на якій здійснювались відповідальними працівниками підприємства, а не особисто нею, тобто, з незалежних від позивачки підстав.

Суд зауважує, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач у своєму рішенні не посилався на відсутність у позивача інших підстав для призначення пенсії, що передбачені законом.

Судовим розглядом встановлено, що підставою відмови у призначенні пенсії, відповідно до рішення відповідача від 06.09.2021 № 03 було лише не зарахування трудового стажу у період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , проте рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.07.2023 у справі № 646/3056/23 встановлено факт, що правовстановлюючий документ: трудова книжка НОМЕР_1 , що заповнена 05.08.1980 відділом кадрів Харківського управління вантажного автотранспорту, належить позивачці та відомості, зазначені в цьому документі, стосуються ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції зазначає, що право особи на пенсію не може залежати від встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення питання про призначення пенсії, і підлягає поновленню з моменту його виникнення, тобто з дня первинного звернення до пенсійного органу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові від 24.12.2019 у справі №209/2050/17.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що право на пенсію за віком, згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у позивачки виникло саме з 30.08.2021, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, оскільки первинне звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, а саме 31.08.2021, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню, а вимоги апеляційної скарги відповідача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 по справі № 520/29472/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич