Справа № 400/1129/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 р. № 400/1129/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаЦентрального районного суду м. Миколаєва, вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020, територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. 68 Десантників, 2, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54009,

провизнання протиправним та скасування наказу від 16.01.2025 № 8-ос/тр в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Центрального районного суду міста Миколаєва, територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про:

визнання протиправним та скасування наказа Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.01.2025 № 8-ос/тр в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі на 2025 рік з 01.01.2025 позивачці в розмірі 30 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025 становить 18 років 10 місяців 29 днів;

зобов`язання територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснювати виплати надбавки за вислугу років на державній службі на підставі наказа від 14.02.2023 № 25 о/с, яким було встановлено (граничний) розмір надбавки за вислугу років на державній службі 50 відсотків посадового окладу, починаючи з 01.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на виконання частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.02.2023 № 25 о/с їй було встановлено з 14.02.2023 максимальну надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 50 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 17 років. Однак, на виконання пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджету України на 2025 рік» було прийнято наказ Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.01.2025 № 8-ос/тр «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Центрального районного суду м. Миколаєва на 2025 рік», відповідно до якого з 01.01.2025 на 2025 рік позивачці було здійснено перерахунок надбавки за вислугу років і встановлено її в розмірі 30 відсотків посадового окладу. На переконання позивачки, відповідачі протиправно застосували щодо визначення розміру її надбавки за вислугу років на державній службі Закон України «Про Державний бюджету України на 2025 рік», оскільки:

відповідно до статті 58 Конституції України закон не має зворотної дії в часі;

скасування чи зміна Законом України про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій, які передбачені спеціальними законами, суперечить статті 6, 19 і 130 Конституції України.

07.02.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовна заява з додатками та ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 про відкриття провадження надіслані відповідачам в їх електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримані ними 07.02.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.

Враховуючи частину шосту статті 162 КАС України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивачка працює на посаді головного спеціаліста Центрального районного суду міста Миколаєва з 29.04.2016, що підтверджується записом № 21 трудової книжки позивачки НОМЕР_1 , заповненої 03.09.1993, а також наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 29.04.2016 № 78-о/с «Про переведення ОСОБА_1 »

Згідно з наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.02.2023 № 25-о/с «Про встановлення надбавки за вислугу років головному спеціалісту Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 » позивачці встановлено з 14.02.2023 надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 50 % посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої складає понад 17 років.

01.01.2025 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», відповідно до пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» якого надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Відповідно до наказа Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.01.2025 № 8-ос/тр «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Центрального районного суду м. Миколаєва на 2025 рік» позивачці встановлено з 01.01.2025 на 2025 рік надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 30 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025 становить 18 років 10 місяців 29 днів.

Вважаючи, що їй протиправно зменшено розмір надбавки за вислугу років державного службовця з 50 до 30 відсотків посадового окладу, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики (пункт 12 частини першої статті 92 Основного Закону України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 5 Закону України «Про державну службу» відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Частиною першою статті 50 Закону України «Про державну службу» визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з:

1) посадового окладу;

2) надбавки за вислугу років;

3) надбавки за ранг державного службовця;

6) премії.

Стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (частина перша статті 46 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Пунктом 1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:

1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;

2) варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, законодавством передбачено наявність у 2025 році двох систем оплати праці державних службовців, кожна з яких передбачає різний розмір надбавки за вислугу років.

Відтак спір у цій справі зводиться до того, що необхідно встановити в якому розмірі у 2025 році повинні отримувати надбавку за вислугу років державні службовці державного органу, що провів класифікацію посад державної служби, а саме: який встановлений частиною першою статті 52 Закону України «Про державну службу» чи пунктом 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В абзацах четвертому і п`ятому пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(І)/2019 Конституційний Суд України прийшов до висновку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Закон не має зворотної дії в часі, оскільки не поширюється на безстрокові трудові договори, укладені до його прийняття, а передбачає припинення цих договорів з моменту набрання ним чинності та можливість продовження трудових правовідносин на умовах контракту між професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) і державними та комунальними закладами культури. Таким чином, Закон спрямований на регулювання тих правовідносин, які виникнуть після набрання ним чинності, а трудові правовідносини, що виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 43 Закону України «Про державну службу» зміною істотних умов державної служби вважається зміна умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 43 Закону України «Про державну службу» про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

З вищевикладеного слідує, що новими актами законодавства можуть змінюватися умови оплати державних службовців (система та розміри), зокрема зменшуватися розміри надбавки за вислугу років на державній службі, а відповідні відносини публічної служби (трудові правовідносини), які виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

Водночас нове нормативне регулювання розмірів надбавок за вислугу років на державній службі застосовується з дня набрання чинності відповідним нормативно-правовим актом або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Нові умови оплати праці державних службовців у 2025 році були встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», який набрав чинності 01.01.2025.

У рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008 та від 30.11.2010 № 22-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Державний бюджет України не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві; у разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

В абзаці третьому пункту 4 мотивувальної частини рішення від 28.08.2020 № 10-р/2020 Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Відповідно до першого речення частини третьої статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

Таким чином, у разі суперечності між правовими нормами Закону України про Державний бюджет України та правовими нормами спеціальних законів України, якими врегульовано ті ж самі правовідносини, застосуванню підлягають правові норми спеціальних законів України.

Тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають правові норми спеціального Закону України, а саме: частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу», а не пунктом 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Відтак оскаржуваний наказ Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.01.2025 № 8-ос/тр «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Центрального районного суду м. Миколаєва на 2025 рік» в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі позивачці на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» є протиправним і підлягає скасуванню.

Поряд з цим, відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України (частина четверта статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 10.05.2023 № 229, територіальне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України нижчого рівня щодо забезпечення діяльності територіального управління та судів у відповідному регіоні.

Таким чином, повноваження щодо здійснення перерахунку та виплати заробітної плати державним службовцям місцевих загальних судів Миколаївської області належать територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, як розпорядник коштів Державного бюджету України нижчого рівня щодо забезпечення діяльності Центрального районного суду міста Миколаєва.

Суд встановив, що до прийняття оскаржуваного наказа позивачка отримувала надбавку за вислугу років у розмірі, встановленому наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.02.2023 № 25-о/с «Про встановлення надбавки за вислугу років головному спеціалісту Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 », а саме: в розмірі 50 % посадового окладу.

Відповідно до наказа Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.01.2025 № 8-ос/тр «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Центрального районного суду м. Миколаєва на 2025 рік» позивачці встановлено з 01.01.2025 на 2025 рік надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 30 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025 становить 18 років 10 місяців 29 днів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині зобов`язання територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснювати виплати позивачці надбавки за вислугу років на державній службі на підставі наказа від 14.02.2023 № 25 о/с, яким було встановлено розмір надбавки за вислугу років на державній службі 50 відсотків посадового окладу, починаючи з 01.01.2025, підлягають задоволенню.

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також вона не понесла документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центрального районного суду міста Миколаєва (вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54607; ) і до територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. 68 Десантників, 2, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.01.2025 № 8-ос/тр «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Центрального районного суду м. Миколаєва на 2025 рік» в частині встановлення на 2025 рік з 01.01.2025 надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 , головному спеціалісту відділу забезпечення діяльності суду, роботи по зверненням громадян та аналітично-статистичної роботи, в розмірі 30 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025 становить 18 років 10 місяців 29 днів.

3. Зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. 68 Десантників, 2, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) здійснювати виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) надбавки за вислугу років на державній службі на підставі Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.02.2023 № 25-о/с «Про встановлення надбавки за вислугу років головному спеціалісту Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 », яким було встановлено розмір надбавки за вислугу років на державній службі 50 відсотків посадового окладу, починаючи з 01.01.2025.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 12 березня 2025 року