Справа № 160/29105/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2024 року на 1 рік без урахування регіонального коефіцієнту 1,1; зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2024 року на 1 рік суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2024 року на 1 рік суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1; зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 01 серпня 2024 року на 1 рік суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року скасовано. Позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), затверджений Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 54/0/15-17, встановлює, що суддівська винагорода, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

Разом з цим, вважаю такі висновки суду апеляційної інстанції помилковими, адже пряма норма Конституції України визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відтак, ані Закон України «Про правотворчу діяльність», ані рішення Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 54/0/15-17, ані будь-який інший нормативний акт, зокрема, рішення Вищої ради правосуддя, чи акт індивідуальної дії, як то у спірних правовідносинах наказ Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2024 № 246-К, не можуть змінювати положення статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який має вищу юридичну силу.

Більш того, Верховний Суд, розглядаючи справи, пов`язані з грошовим забезпечення судді, сформував сталу та передбачувану для суддів та судів правову позицію, згідно з якою виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Також варто зауважити, що частино 5 статті 55 Закону «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Водночас звертаю увагу, що порядок відрядження судді не може встановлювати порядок виплати та розмір суддівської винагороди.

Підсумовуючи наведене вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пункт другий та третій розділу VI Порядку не узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, а відтак в спірних правовідносинах має застосовуватися виключно положення статті 135 Закону № 1402-VIII.

Суддя О.В. Головко