Справа № 120/10748/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

12 березня 2025 р. Справа № 120/10748/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2

до відділу соціального захисту охорони здоров`я населення Бершадської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до відділу соціального захисту охорони здоров`я населення Бершадської міської ради (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу соціального захисту та охорони здоров`я населення Бершадської міської ради від 26.07.2024 року про відмову ОСОБА_1 , у призначенні компенсації на утримання ОСОБА_2 .

- зобов`язати відділ соціального захисту та охорони здоров`я населення Бершадської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі сестрі ОСОБА_2 , від 22.07.2024 року, з урахуванням висновків суду.

Ухвалою від 19.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 .

09.09.2024 від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких остання вказала, що її брат ОСОБА_1 здійснює за нею догляд, а тому, підтримує заявлені позивачем позовні вимоги.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що згідно з довідкою, виданою управлінням соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, від 25.11.2022 № 06-14/1142 ОСОБА_1 (далі - Позивач) перебував на обліку у відділі державних соціальних допомог № 2 м. Бершадь та одержував компенсаційну виплату особі, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю з дитинства І групи «А» ОСОБА_1 , яка призначена з 18.02.2015 в сумі 4,80 грн. Зазначена допомога призначалась та виплачувалась з державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян». Проте, зазначена Постанова відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2019 № 233 «Деякі питання державної допомоги окремим категоріям громадян» втратила чинність. Разом з тим, пунктом 3 постанови Кабінету міністрів України від 06.10.2021 № 1040 «установлено до 31.12.2023 перехідний період для осіб, які отримують щомісячні компенсаційні виплати, призначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 832, для призначення таким особам компенсації відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 р. № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі».

Вказав, що позивач отримував компенсаційну виплату з державного бюджету з 18.02.2015 по 31.12.2023, яка нараховувалась і виплачувалась управлінням соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області.

Відповідач вказав, що в липні 2024 року позивач звернувся до міської ради, надавши пакет документів для призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. 25.07.2024 проведено комплексне визначення індивідуальних потреб ОСОБА_2 , особи, яка потребує надання соціальних послуг. Ступінь індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг визначається на підставі оцінки можливості виконання елементарних та складних дій. За результатами комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_2 сума балів встановлена 45 і визначено, що відповідно до набраної кількості балів, особа потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів складає менше ніж 54.

Разом з тим, вказав, що оскільки відповідно до пункту 1 Порядку однією з вимог призначення і отримання компенсації є спільне проживання особи, яка надає і яка отримує соціальну послугу з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, відповідно до пункту 14 Порядку «фахівцями уповноваженого органу для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї , форма якого затверджується Мінсоцполітики».

За результатами обстеження фахівцями уповноваженого органу 25.07.2024 складено акт № 98 на предмет спільного проживання позивача з особою, що потребує догляду, і комісія одностайно прийшла до висновку, що позивач проживає спільно зі своєю матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , проте, допомагає їй здійснювати догляд за своєю сестрою - ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . Так, комісія не підтвердила спільне проживання позивача із сестрою.

На підставі чого, рішенням від 26.07.2024 позивачу відмовлено в призначенні компенсації. На підставі вищевикладених обставин відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає.

13.09.2024 від відповідача надійшли заперечення на письмові пояснення третьої особи.

18.09.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній підтримав заявлені позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №690658 від 26.12.2011 ОСОБА_1 встановлено першу «А» групу інвалідності, причиною вказано «інвалідність з дитинства», встановлена безстроково. Крім того, вказано, що ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду.

22.07.2024 року позивач звернувся до відповідача, надавши пакет документів із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своїй сестрі - ОСОБА_2 . Разом із заявою подав декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Також, в матеріалах справи міститься заява від сестри позивача ОСОБА_2 про згоду отримувати соціальні послуги.

Згідно Висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг до акту проведення обстеження сім`ї № 98 від 25.07.2024, встановлено, що ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг з догляду, сума балів 45.

Рішенням від 26.07.2024 відповідач відмовив позивачу у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зазначивши, що ОСОБА_1 немає права на компенсації фізичним особам.

Як слідує з відзиву, підставою для відмови у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі слугував висновок відповідача, що ОСОБА_1 спільно не проживає з ОСОБА_2 .

Рішення відповідача про відмову у призначенні компенсації позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України № 2671-VIII від 17.01.2019 "Про соціальні послуги" (далі - Закон № 2671-VIII).

Зокрема, відповідно до ст.1 Закону № 2671-VIII соціальні послуги дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. ч. 6 і 7 ст. 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2671-VIII рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах. Рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Постановою від 23 вересня 2020 року № 859 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, який встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, серед іншого, громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями (далі Порядок № 859).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 859 компенсація не призначається:

1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи);

2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу";

3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Згідно пункту 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Відповідно до п. п. 10, 10-1 Порядку № 859 компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця.

Для продовження виплати компенсації на наступний строк подаються заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), документи, зазначені в абзацах шостому - дванадцятому підпункту 1 пункту 7 цього Порядку, крім копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді, якщо їх видано безстроково або строк не зазначено.

Згідно пункту 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 690658 від 26.12.2011 ОСОБА_1 встановлено першу «А» групу інвалідності, причиною вказано «інвалідність з дитинства», встановлена безстроково. Крім того, вказано, що ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, зареєстрованим місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

Згідно із п. 14 Порядку 859 для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Тобто, акт про проведення обстеження сім`ї є обов`язковим лише у випадку коли особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та особа, яка надає ці послуги проживають окремо, або зареєстровані за різними місцями проживання.

Наказом Міністерства соціальної політики України №37 від 29.01.2021 «Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено форму Акта про проведення обстеження сім`ї.

При цьому основними положеннями такого Акту є відомості про те, що особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі: проживає / не проживає разом із фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; періодичні надання соціальних послуг та висновок-рекомендація про призначення (не призначення) компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Так, 25.07.2024 посадовими особами відповідача складено Акт № 98 проведення обстеження сім`ї, згідно якого встановлено, що: « ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 (спільно зі своєю матір`ю). ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 . Особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі не проживає разом з фізично особою, яка надає соціальні послуги».

На підставі вищевикладеного, у висновку акту вказано: «відмовити в призначенні компенсації».

Судом встановлено, що оскаржуване рішення від 26.07.2024 року, про відмову в призначенні позивачеві компенсації за догляд за сестрою, було прийняте саме на підставі висновку Акту обстеження сім`ї від 25.07.2024 року № 98.

За твердженням відповідача, підставою для відмови є те, що прибувши на перевірку за адресою ( АДРЕСА_2 ), на прохання фахівців відповідача до позивача показати де перебувають його особисті речі, він губився у відповідях та невпевнено відкривав напівпорожні тумбочки, серед яких не було речей, які могли йому належати, а потім взагалі сказав, що після розлучення його речі знаходяться в матері за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, комісія одностайно прийшла до висновку, що позивач проживає спільно зі своєю матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача щодо зазначення в акті проведення обстеження сім`ї від 25.07.2024 № 98 про те, що ОСОБА_1 за даною адресою фактично не проживає, то зазначена обставина судом не береться до уваги, оскільки вказаний акт не містить доказів що підтверджуються дану обставину.

Більше того, доводи відповідача, що при обстеженні позивач вказав, що його речі знаходяться в матері за адресою АДРЕСА_1 суд оцінює критично, адже наведені обставини не можуть слугувати беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 не проживає разом із сестрою за адресою АДРЕСА_2 .

Як було зазначено судом вище, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, зареєстрованим місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

Відповідачем до матеріалів справи надано довідку Устянського старостинського округу Бершадської міської ради №01.2-45/75 від 02.09.2024, в якій вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , але фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд не бере до уваги вказану довідку, оскільки будь яких доказів на підтвердження обставин проживання ОСОБА_1 за адресою, відмінною від зареєстрованого місця проживання по АДРЕСА_2 на момент проведення обстеження сім`ї складання акту від 25.07.2024 та прийняття рішення від 26.07.2024 матеріали справи не містять.

Відповідач надав до суду дану довідку 19.09.2024, тобто після прийняття оскаржуваного рішення, що не може бути належним та допустимим доказом в розумінні норм процесуального законодавства.

Водночас суд наголошує, що відповідно до п. 2 Порядку№ 859 визначений вичерпний перелік підстав, за яким компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги, не призначається:

1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують:

- соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду;

- виплати на догляд відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи);

2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу»;

3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що соціальних послуг та виплат, передбачених п.2 Порядку № 859, ОСОБА_2 не отримує, доказів цього відповідачем суду не надано.

При цьому, ОСОБА_1 не надає соціальні послуги, та не отримує допомогу на догляд, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», та не надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі. Крім того, на час звернення до відповідача з заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду за сестрою на непрофесійній основі, ОСОБА_1 не здійснював підприємницьку діяльність.

Доказів зворотного відповідачем не надано.

Таким чином, вичерпний перелік підстав для відмови в призначенні компенсації за догляд наведений у Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

При цьому, суд доходить висновку, що підстава відмови ОСОБА_1 в призначенні компенсації за догляд, зазначена відповідачем в оскаржуваному рішенні від 26.07.2024 року, не відповідає вимогам вказаному Порядку № 859, та не містить жодних нормативно визначених підстав для відмову позивачу у призначенні компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 18.03.2021 у справі №280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд зазначає, що спірне рішення від 26.07.2024 є необґрунтованим, оскільки у спірному рішенні не визначено, які саме фактичні підстави слугували його прийняттю.

Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування, у зв`язку із чим позовну вимогу в цій частині належить задовольнити.

Відповідно до вимог процесуального закону суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для призначення йому спірної компенсації.

Разом з тим, наведених обставин судом не встановлено. Оцінка правомірності відмови у призначенні компенсації стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у рішення від 26.07.2024. Однак, під час судового розгляду не встановлено у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для призначення такої компенсації.

Вказані дії належать до повноважень відповідача (структурного підрозділу з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг) і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, відповідно до постанови КМ України № 859 від 23.09.2020 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі".

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою КМ України № 859 від 23.09.2020, з обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

При повторному розгляді заяви позивача також в обов`язковому порядку повинні бути враховані відповідачем висновки судового рішення. Такі твердження відповідають вимогам ч.4 ст.245 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу соціального захисту та охорони здоров`я населення Бершадської міської ради від 26.07.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за своєю сестрою ОСОБА_2 .

Зобов`язати Відділ соціального захисту та охорони здоров`я населення Бершадської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2024 та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою КМ України № 859 від 23.09.2020 з обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу соціального захисту та охорони здоров`я населення Бершадської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Відділ соціального захисту та охорони здоров`я населення Бершадської міської ради (вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Вінницька область, )

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: