Справа № 320/11152/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

11 березня 2025 року м. Київ Справа № 320/11152/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2025 представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Наумцем Р.С. подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій представник заявника просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 24.02.2025, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі;

- заборонити відповідачу 2 Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України вживати будь-які дії, направленні на виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби, зокрема, але не виключно: відправлення (переміщення) його до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахування його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Вказана заява згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 07.03.2025 передано 10.03.2025 для розгляду судді Сасу Є.В.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 має намір звертатися до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають не врахуванні наявності у ОСОБА_1 права на відстрочку від військової служби за мобілізацією, та в протиправному оформленні ОСОБА_1 наказу про призов на військову службу під час мобілізації від 24.02.2025, в частині його призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України видати наказ про звільнення з військової служби ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з наказу Мінекономіки № 17245 від 19.07.2024 «про бронювання військовозобов`язаного» військовозобов`язаному ОСОБА_1 , номер військово-облікової спеціальності (профіль) 906, військове звання солдат, що працює у Спільне Українсько-Естонське підприємство у формі ТОВ «Оптіма-Фарм», ЛТД» на посаді (за професією) Менеджер з складської логістики Відділення «Збирання» - надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 04.04.2025.

Зазначена відстрочка була наявна в системі «Оберіг» та відображалась, у додатку «РЕЗЕРВ+».

Однак, 24.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії, було затримано та направлено до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Крім того, заявник зазначає, що факт направлення 24.02.2025 військовозобов`язаного, що має відстрочку до 04.04.2025 свідчить про повне ігнорування відповідачем неодноразово підтверджених фактів порушення прав та законних інтересів заявника.

Крім того, заявник відзначає, що такі порушення вчинялись майбутнім відповідачем, як під час прийняття рішення про мобілізацію (зокрема, в частині ігнорування наявної відстрочки), так і під час направлення ОСОБА_1 до новоствореної НОМЕР_2 механізованої бригади, де його тримають, навіть не направляючи до учбової частини чи навчального центру.

Крім того, заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 використовуючи прогалини чинного законодавства, не зважаючи на вагомі підстави вважати його дії протиправними, намагається будь-яким чином приховати протиправність своїх дій відносно заявника та уникнути відповідальності, а тому намагається до початку судового розгляду адміністративної справи та винесення по ній законного та обґрунтованого рішення, відправити ОСОБА_1 до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахувати його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., змусити військовозобов`язаного у якого наявні діюча відстрочка прийняти присягу та зарахувати його до лав військовослужбовців.

За таких обставин, на переконання заявника, склався прямий та неминучий ризик прийняття відповідачем відносно позивача рішень до моменту розгляду адміністративним судом справи по суті та оцінки дій та рішень суб`єкта владних повноважень у відповідності до базових засад та принципів КАСУ.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року (справа № 640/9167/19) по-перше: виходячи з процесуального закону, поряд з наявністю очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується в судовому порядку, законодавець, як обов`язкову умову, для застосування заходів забезпечення позову, визначив існування, внаслідок цього, порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття «очевидні ознаки» необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребуючи оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловлених по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 11 березня 2021 року (справа № 640/23179/19), вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, незважаючи на те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

При цьому основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Перевіривши зазначені у заяві доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, а також оцінивши докази, які подано на обґрунтування поданої заяви, суд дійшов висновку, що у поданій заяві не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Суд, окрім іншого, акцентує увагу й на тому, що очевидні ознаки протиправності рішення, дій бездіяльності та порушення ними прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення, дії, бездіяльність відповідача явно суперечать вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Так, суд зазначає, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 24.02.2025, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі та шляхом заборонити відповідачу 2 військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України вживати будь-які дії, направленні на виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби, зокрема, але не виключно: відправлення (переміщення) його до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахування його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі, ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд не вправі вживати такі заходи забезпечення адміністративного позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Слід відзначити, що відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд вважає, що заявником не продемонстровано, яким чином невжиття заявленого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника у справі з позовними вимогами про визнання протиправним і скасування наказу про призов позивача, направлення його до військових частин.

Водночас суд враховує положення пункту 10 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022«Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, та який станом на теперішній час триває.

Таким чином, з урахуванням долучених до заяви доказів, суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення клопотання про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 248, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Копію ухвали надіслати (вручити, надати) заявнику (його представнику).

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Сас Є.В.