Справа № 163/2456/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 163/2456/24 пров. № А/857/975/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

представника відповідача Крижановської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року у справі № 163/2456/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Шеремета С.А в м. Любомлі Волинської області о 10:13 год.), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі відповідач), в якому просить скасувати постанову Волинської митниці від 14 жовтня 2024 року в справі № 0420/20500/24 за ознаками частини другої статті 471 Митного Кодексу України (далі МК України) та закрити провадження в справі.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що громадянин України ОСОБА_1 , в порушення вимог статей 257, 366, 374 МК України, не задекларував товари, що переміщувалися ним через митний кордон України, які підлягали письмовому декларуванню, та оподаткуванню митними платежами, чим вчинив порушення митних правил, передбачене частиною другою статті 471 МК України. Основним і беззаперечним доказом, що підтверджує факт недекларування позивачем товарів вартістю 1 292 642 грн 88 коп. є відповідь митних органів Республіки Польща від 18.04.2024 № 0201-IGM.542.259.2024.2, отримана в рамках надання взаємної адміністративної допомоги, до якої долучена експортна митна декларація від 24.01.2024 № 24PL301010E0090322, в графі 8 якої зазначено, що «Одержувачем» товарів є PYSARUK YURII, зазначена його дійсна адреса місця проживання та закордонний паспорт. Позивач переміщував товар, який з огляду на свою кількість та характер, підлягав обов`язковому декларуванню проте, всупереч встановленим вимогам закону, переміщуваний ним товар у встановленому порядку не задекларував. Такі дії пояснюються економічною заінтересованістю громадянина ОСОБА_1 в уникненні від сплати митних платежів під час ввезення на митну територію України товару.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Позивач, який був належним чином, згідно положень частин першої та другої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні не скористався.

За правилами частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відтак судове засідання проводилося за відсутності позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19 квітня 2024 року Держмитслужба отримала відповідь митних органів Республіки Польща стосовно надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки фактів переміщення в 2024 році з митної території Республіки Польща в Україну (п/п «Ягодин-Дорогуск») товарів без їх декларування у встановленому порядку.

Для опрацювання і вжиття відповідних заходів зазначені документи 23 вересня 2024 року були надіслані Волинській митниці.

За результатом опрацювання відповіді митних органів Республіки Польща встановлено, що згідно експортної митної декларації від 24.01.2024 № 24PL301010Е0090322 від фірми «ADMAR TRADE SP.Z.O.O.» (адреса: 22-105, Okszow-Kolonia, Szkoina, 6A) на адресу PYSARUK YURII (адреса: 45000, Kowel, Litwiniuka, 27) транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 переміщувалися «промислові товари в асортименті», загальною вартістю 139191,42 польських злотих.

За даними АСМО «Інспектор» транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 заїхав 24.01.2024 о 23 год. 05 хв. в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці в напрямку «в`їзд» з Республіки Польща до України по смузі руху «червоний коридор» під керуванням громадянина ОСОБА_1 .

Згідно уніфікованої митної квитанції МД-1 серії ЄЄ № 0035275 від 25.01.2024 ОСОБА_1 сплатив митні платежі за товар «Пральна машина, побутова, автоматична з фронтальним завантаженням до 6 кг сухої білизни, марки «ЕLECTROLUХ» - 1 шт., бувша у використанні. Пральна машина, побутова, автоматична з фронтальним завантаженням до 6 кг сухої білизни, марки «SAMSUNG» - 1 шт., бувша у використанні, пральні машини, побутові, автоматичні з фронтальним завантаженням до 6 кг сухої білизни, марки «SIEMENS» - 2 шт., бувші у використанні у сумі 5703,83 гривень.

27 вересня 2024 року Волинська митниця надіслала на електронну адресу ОСОБА_1 лист № 7.3-4/20-06/10/10690 про необхідність прибуття на митницю на 10:00 годину 03 жовтня 2024 року для надання пояснень з приводу перевезення і оформлення вантажів.

Також, 03 жовтня 2024 року Волинською митницею на електронну адресу ОСОБА_1 надіслано лист № 73.3-1/20-06/10/11005 з переліком питань, на які ОСОБА_1 просять надати відповідь.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу суду лист звернення, в якому повідомив що знаходиться на лікарняному та просить перенести його пояснення.

Після чого, 04.10.2024 за № 7.3-1/20-06/10/11062 Волинською митницею на електронну адресу ОСОБА_1 повторно надіслано лист про необхідність прибуття на митницю на 10:00 годину 09 жовтня 2024 року для надання пояснень з приводу перевезення і оформлення вантажів.

ОСОБА_1 на даний виклик на Волинську митницю для надання пояснень не з`явився.

09 жовтня 2024 року головний державний інспектор оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил ОСОБА_2 склав щодо ОСОБА_1 протокол № 0420/20500/24 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною другою статті 471 МК України.

Відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 , в порушення вимог статей 257, 366, 374 МК України не задекларував товари загальною вартістю 1292642,88 грн, що переміщувалися ним через митний кордон України, які підлягали письмовому декларуванню, та оподаткуванню митними платежами.

Протокол складався за відсутності ОСОБА_1 , у ньому одночасно визначено час та місце розгляду справи.

Примірник протоколу разом із повідомленням від 10.10.2024 № 7.3-1/20-04/10/11251 про призначення розгляду справи на 14 жовтня 2024 року з 10:00 до 12:00 год був надісланий митницею на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом, а також на електронну адресу останнього.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.10.2024 встановлено, що йому відомо про час та місце розгляду протоколу № 0421/20500/24.

14 жовтня 2024 року в.о. начальника Волинської митниці Чаборай А.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 471 МК України, і наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 387792,86 гривні.

Постанова винесена за відсутності ОСОБА_1 та 15 жовтня 2024 року була надіслана митницею на його адресу.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач через свого представника звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, притягуючи до відповідальності позивача та виносячи оскаржувану постанову, будь-яких доказів переміщення ОСОБА_1 через пункт пропуску «Ягодин» товарів, про які йдеться у відповіді митних оpгaнiв Республіки Польща від 18.04.2024 № 0201-ЮМ.542.259.2024.2, надісланої листом Державної митної служби України від 23.09.2024 № 20/20-01-01/7/983 «Про направлення матеріалів», матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. Додана до інформації польської митниці у м. Білі Підляски польська експортна декларація на загальну вартістю 139191,42 польських злотих вiд 24.01.2024 № 24PL301010Е0090322 на товар «промислові товари в асортименті» не доводить, що зазначені товари переміщувалися саме ОСОБА_1 через п/п «Ягодин» 25.01.2024. Крім того, до матеріалів справи не долучені комерційні документи щодо переміщення товарів, про які йдеться у листі польських митників. Відповідь на уточнюючий запит польські митники не надіслали. Достовірних та достатніх доказів переміщення позивачем товарів, які не були задекларовані, на митну територію України не надано.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів..

Згідно примітки до статті 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»)».

За змістом статті 366 МК України канал позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню (частина друга цієї статті).

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян (частина третя згаданої статті).

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою (частина четверта вказаної статті).

Відповідно до статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами (частина перша цієї статті).

Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Відповідно до частини першої статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями частин першої-третьої статті 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які перемішуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органом мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом частин першої та третьої статті 320 МК України визначено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь посадових їх осіб у здійсненні митного контролю. Якщо за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів за рішенням митниці (митного посту) можуть бути здійснені без пред`явлення зазначених товарів, транспортних засобів митниці (митного посту) або з пред`явленням, але без проведення їх митного огляду.

Відповідно до пункту 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.04.2011 № 260 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів» (далі Наказ № 260) комплекс дій та заходів щодо недопущення випадків незаконного переміщення через державний кордон осіб з використанням обладнаних схованок та їх виявлення, а також незаконного переміщення, у тому числі з використанням схованок, через державний кордон зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених для переміщення через державний кордон, виявлення викрадених транспортних засобів слід здійснювати шляхом огляду транспортних засобів та вантажів.

Згідно пункту 2 Наказу № 260 огляд транспортних засобів і вантажів здійснювати із застосуванням заходів контролю першої та другої лінії прикордонного контролю з дотриманням норм частини другої та четвертої статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль» щодо початку та закінчення прикордонного контролю.

Контроль першої лінії включає проведення заходів перевірки в мінімально необхідному обсязі для визначення наявності законних підстав для перетинання державного кордону транспортними засобами та вантажами. Він передбачає проведення візуального огляду транспортних засобів та вантажів без втручання в їх конструктивні особливості (зовнішній огляд транспортних засобів та вантажів, огляд кабін, купе, кают, салонів, цілісності упаковок, наявність пломб, спостереження за поведінкою пасажирів та обслуговуючого персоналу).

Постановою Кабінету міністрів України від 23 травня 2012 р. № 467 затверджено вичерпний перелік підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів.

Відповідно до пункту 5 Порядку здійснення фото-, відео фіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.06.2016 № 370, фото-, відео фіксація. застосовуються:

- посадовою особою органу доходів і зборів у разі, коли за результатами застосування системи управління ризиками необхідне здійснення фото-, відеофіксації під час проведення митних формальностей, а також у разі необхідності зафіксувати проведення митних формальностей на будь-якому етапі митного контролю;

- посадовою особою органу доходів і зборів у разі проведення огляду (переогляду) за ініціативою контролюючих та правоохоронних органів;

- посадовими особами ДФС, Адміністрації Держприкордонслужби та Національної поліції, що включені до складу Міжвідомчого цільового центру та спільних мобільна: груп з попередження та виявлення фактів порушень законодавства з питань державної митної справи, на всіх етапах проведення заходів з виконання доручення Міжвідомчого цільового центру;

- посадовою особою органу доходів і зборів у разі проведення фізичного огляду товарів, передбаченого статтею 266 МК.

- у передбачених абзацами другим та четвертим цього пункту випадках фото-, відеофіксація здійснюється відповідно до вимог, визначених пунктами 9-25 цього Порядку.

- у передбачених абзацами третім та п`ятим цього пункту випадках фото-, відеофіксація здійснюється відповідно до вимог, визначених пунктами 9- 11, 13, 17, 21 цього Порядку. Заходи з фото-, відеофіксації, передбачені пунктами 14- 16, 19, 20, здійснюються посадовою особою органу доходів і зборів на усну або письмову вимогу декларанта чи посадової особи контролюючого або правоохоронного органу, за ініціативою яких проводиться огляд (переогляд).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що офіційна відповідь митних органів Республіки Польща від 18.04.2024 № 0201-IGM.542.259.2024.2 не підтверджує вину позивача у справі про порушення митних правил та не доводить наявності події такого правопорушення, оскільки вказана інформація підтверджує лише факт декларування товару, при цьому, жодним чином не підтверджує переміщення товарів через митний кордон України. Митна декларація, яка була надана митним органом Республіки Польща, сама по собі доводить лише факт початку процедури оформлення експорту товару в іншому місці, інший час та за інших обставин.

Разом з тим, єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.01.2021 № 32).

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу XII цього Порядку посадові особи митних органів (їх структурних підрозділів) під час застосування СУР зобов`язані, зокрема, забезпечувати повне та якісне виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування СУР (системи управління ризиками).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів, які підтверджують вину позивача, зокрема фотознімків чи відеозапису транспортного засобу позивача під час перетину митного кордону 24.01.2024, 25.01.2024.

Митний орган може отримувати інформацію від митних органів іноземних держав та виявляти такі правопорушення і притягувати винних до відповідальності, однак, для притягнення таких осіб до відповідальності повинні бути здобуті належні та достатні докази того, що таке порушення мало місце поза розумним сумнівом.

Застосовуючи практику Верховного Суду (зокрема, постанова від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к) апеляційний суд наголошує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Зважаючи на те, що позивач заперечує факт вчинення правопорушення; товар - безпосередні предмети порушення митних правил, при перетині позивачем кордону відсутні, та жодним чином вказане не спростовано митним органом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що немає достатніх законних підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив дії, які полягають у переміщенні товарів, що підлягали б декларуванню, відповідачем не надано жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача, та вказував на наявність у діях останнього складу порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 471 МК.

Покликання апелянта на те, що відносно посадових осіб митниці здійснюється кримінальне провадження № 0000008 за частиною другою статті 364 КК України по факту переміщення товарів, в тому числі 24.01.2024 транспортним засобом з р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , та що останній має пряме відношення до справи, суд оцінює критично з огляду на те, що це не може слугувати доказом вини позивача.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 471 МК України.

Доводи, які наведені апелянтом в поданій апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року у справі № 163/2456/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 11.03.25