Справа № 500/55/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/55/25

11 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивачка), в інтересах якої діє адвокат Крива Ірина Ігорівна, звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), у якому просила ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 97 від 12.11.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16 липня 1999 року по 11 січня 2000 року;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи протягом повного сезону у ВАТ "Чортківський цукровий завод" з 28 вересня 2001 року по 03 грудня 2001 року та з 01 жовтня 2002 року по 16 грудня 2002 року, до стажу роботи як повний рік з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 по 31 грудня 2002 року;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 08 липня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні пенсії їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із урахуванням статті 26 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за досягнення заявником віку у 58 років (63 роки мінус зниження на 5 років) при наявності необхідного страхового стажу не менше 17 років заявник набуде право на призначення пенсії.

Таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначення пенсії із зниженням пенсійного віку позивачка вважає протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування не скористався, з клопотанням про продовження процесуального строку для подання відзиву не звертався.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 13.01.2025 про відкриття провадження у справі доставлено відповідачу через електронний кабінет 13.01.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, не подання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 55-річного віку у серпні 2022 року зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком та надала всі необхідні документи, що підтверджують страховий стаж.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 24.08.2022 № 97 позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу 24 роки, враховано 21 рік 4 місяці 12 днів (арк. справи 9 зворот).

Позивачка продовжувала працювати та 08.07.2024 повторно звертається до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 16.07.2024 № 97 відмовлено в призначенні пенсії, оскільки за результатами розгляду документів, доданих до заяви, встановлено, що заявницею не надано документи, що підтверджують проживання у зоні посиленого радіологічного контролю. До звернення долучено посвідчення потерпілої 4 категорії серії НОМЕР_1 ї від 25.11.1987. До страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 від 23.08.1985 не зараховано періоди роботи:

- з 01.07.1991 по 01,06.1994 в зв`язку з відсутністю підпису голови правління на записі про звільнення;

- з 16.07.1999 по 11.01.2000 - період отримання матеріальної допомоги по безробіттю, оскільки даний вид допомоги не передбачений статтею 24 Закону 1058-IV.

Страховий стаж зараховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу згідно з довідкою Форми ОК-5 (арк. справи 8 зворот).

19.08.2024 позивачка, зібравши додаткові довідки, знову звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.08.2024 № 97 відмовлено в призначенні пенсії, оскільки за результатами розгляду документів, доданих до заяви не зараховано:

- з 01.07.1991 по 01.06.1994 період роботи, оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчений підписом відповідальної особи. Неможливо взяти до уваги довідку від 24.07.2024 № 14, оскільки у довідці відсутній підпис голови правління Чортківського РайСТ;

- з 16.07.1999 по 11.01.2000 період безробіття, оскільки виплата матеріальної допомоги по безробіттю не підлягає соціальному страхуванню;

- з 01.07.2024 по 31.07.2024, оскільки відсутня сплата внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для зарахування до страхового стажу:

- періоду з 01.07.1991 по 01.06.1994 необхідно надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів (засвідчену підписом керівника);

- період безробіття з 16.07.1999 по 11.01.2000 необхідно надати уточнюючу довідку з центру зайнятості про характер матеріальної допомоги по безробіттю (навчання курси шдвишения кваліфікації, матеріальна допомога малозабезпеченим, тощо).

Згідно розрахунку доданого до рішення, позивачці зараховано страхового стажу 23 роки 4 місяці 15 днів.

Документами підтверджено, що позивачка станом на 01.01.1993 проживала (працювала) у зоні посиленого радіологічного контролю 6 років 8 місяців б днів Всього у зоні посиленого радіологічного контролю проживала (працювала) 28 років 8 місяців 6 днів (арк. справи 10 зворот).

Позивачка звернулася з заявою про роз`яснення причин неврахування стажу. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 7889-7826/Ш-02/8-1900/24 від 10.10.2024 надана відповідь, що для зарахування стажу періодів роботи з 28.09.2001 по 03.12.2001 та з 01.10.2022 по 16.12.2002 необхідно надати підтверджуючі документи про відпрацювання повного сезону виробництва (арк. справи 12).

06.11.2024 зібравши необхідні архівні довідки позивачка повторно звернулася з заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.11.2024 № 97 позивачці відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До страхового стажу зараховано всі періоди згідно з наданих документів та діючого законодавства. Необхідний страховий вік позивачки становить: 55 років. Вік позивачки 57 років. Необхідний страховий стаж становить 24 роки. Страховий стаж позивачки становить 23 роки 7 місяців 15 днів. Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 5 років (арк. справи 12 зворот, 13).

Дослідивши копію трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 23.08.1985 та (арк. справи 14 - 18) судом встановлено, що у ній містяться записи про трудову діяльність позивачки за спірні періоди, а саме:

- запис № 18 - 16.07.1999 розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до статті 31 Закону України "Про зайнятість населення";

- запис № 19 - 11.01.2000 припинено виплату матеріальної допомоги по безробіттю;

- запис № 26 - 28.09.2001 прийнята зашивальником м`якої тари по 3 розряду в пакувальне відділення на сезон виробництва у ВАТ "Чортківський цукровий завод";

- запис № 27 - 03.12.2001 звільнена у зв`язку з закінченням строку договору (сезону) відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України;

- запис № 28 - 01.10.2002 прийнята лаборантом хіманалізу (лужність) по 2 розряду в зміну № 4 на сезон виробництва ВАТ "Чортківський цукровий завод";

- запис № 29 - 04.10.2002 переведена транспортувальником мокрого цукру по 2 розряду в зміну №4 на сезон виробництва;

- запис № 30 - 10.12.2002 звільнена у зв`язку з закінченням строку договору (сезон) пункт 2 стаття 6 КЗпП України.

Позивачка не погодившись з оскаржуваним рішенням суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.11.2024 № 97, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, звернулась до суду із цим позовом.

Мотивувальна частина

Предметом спору у даній справі по суті є рішення відповідача про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Водночас відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

Право на пенсію із зменшенням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання в цей період та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше, ніж на 5 років.

Як слідує із змісту позовних вимог позивачка просить суд зобов`язати відповідача зарахувати періоди роботи протягом повного сезону у ВАТ "Чортківський цукровий завод" з 28 вересня 2001 року по 03 грудня 2001 року та з 01 жовтня 2002 року по 16 грудня 2002 року, до стажу роботи як повний рік з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 по 31 грудня 2002 року.

З приводу чого, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 61 Закону № 1788-XII робота протягом повного сезону на підприємствах і в організаціях сезонних галузей промисловості, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств і організацій, - за списком, що затверджується Кабінетом Міністрів України, зараховується до стажу роботи за рік роботи.

Відповідно до пункту 5 Списку сезонних робіт, зайнятість на яких протягом повного сезону зараховується до стажу для призначення пенсії за рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583, робота на підприємствах цукрової та консервної галузей промисловості зараховується до стажу для призначення пенсії за рік роботи.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки (запис 26-30) серії НОМЕР_2 від 23.08.1985 позивачка за періоди з 28.01.2001 по 03.12.2001 та з 01.10.2002 по 10.12.2002 працювала на сезонній роботі у ВАТ "Чортківський цукровий завод", а саме:

- запис № 26 - 28.09.2001 прийнята зашивальником м`якої тари по 3 розряду в пакувальне відділення на сезон виробництва у ВАТ "Чортківський цукровий завод";

- запис № 27 - 03.12.2001 звільнена у зв`язку з закінченням строку договору (сезону) відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України;

- запис № 28 - 01.10.2002 прийнята лаборантом хіманалізу (лужність) по 2 розряду в зміну № 4 на сезон виробництва ВАТ "Чортківський цукровий завод";

- запис № 29 - 04.10.2002 переведена транспортувальником мокрого цукру по 2 розряду в зміну №4 на сезон виробництва;

- запис № 30 - 10.12.2002 звільнена у зв`язку з закінченням строку договору (сезон) пункт 2 стаття 6 КЗпП України.

Окрім записів трудової книжки, позивачкою до заяви про призначення пенсії, поданої 06.11.2024, додано архівні витяги з наказів про прийом на роботу та звільнення з неї (від 05.11.2024 № 633 та 05.11.2024 № 634). Вказаними архівними витягами підтверджується прийом на роботу ОСОБА_1 на період з 28 вересня 2001 року на сезон виробництва і звільнення 03 грудня 2001 року у зв`язку із закінченням строку сезону та прийом на роботу з 01 жовтня 2002 року на сезон виробництва і звільнення з неї 16 грудня 2002 року у зв`язку із закінченням строку сезону.

Однак, відповідачем згідно рішення про відмову у призначення пенсії від 12.11.2024 № 97 та доданого до нього розрахунку, не враховано період сезонної роботи за рік роботи.

Отже, враховуючи, що праця в даній галузі промисловості наявна в списку сезонних робіт, зайнятість на яких протягом повного сезону зараховується до стажу для призначення пенсії за рік роботи, суд приходить до переконання, що період роботи позивачки з 28.01.2001 по 03.12.2001 та з 01.10.2002 по 10.12.2002 на сезонній роботі у ВАТ "Чортківський цукровий завод" підлягає до зарахуванню в повному обсязі.

Таким чином, позивачка має право на зарахування означеного періоду сезонної роботи до її страхового стажу роботи як зайнятість протягом повного сезону та відповідно підлягає до зарахування до стажу для призначення пенсії як два роки роботи в 2001-2002 роках.

З аналізу вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для неврахування зазначеного періоду сезонної роботи позивачки до її страхового стажу в повному обсязі, як два роки роботи в 2001-2002 роках, а тому рішення про відмову у призначенні пенсії від 12.11.2024 № 97 є протиправним та підлягає скасуванню.

Поряд з тим, відповідачем згідно з доданим до рішення 12.11.2024 № 97 розрахунком страхового стажу, не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16 липня 1999 року по 11 січня 2000 року.

У зв`язку із цим, суд зазначає таке.

В абзаці 3 частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Положеннями пункту а) частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Статтею 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття визначено види забезпечення та соціальні послуги, якими є: допомога по безробіттю; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

В свою чергу, абзацом 6 підпунктом 2 пункту 2.1 розділу Постанови правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1) встановлено, що період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року - індивідуальними відомостями про застраховану особу.

В спірних правовідносинах, пенсійний орган не зарахував до страхового стажу позивачки період отримання допомоги по безробіттю з 16.07.1999 по 11.01.2000. Тобто, період до 01 січня 2010 року, який підлягає підтвердженню лише на підставі записів у трудовій книжці.

Судом встановлено, що трудова книжка позивачки серії НОМЕР_2 від 23.08.1985 містить, зокрема записи про періоди отримання позивачкою матеріальної допомоги по безробіттю, а саме:

- запис № 18 - 16.07.1999 розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до статті 31 Закону України "Про зайнятість населення";

- запис № 19 - 11.01.2000 припинено виплату матеріальної допомоги по безробіттю;

Таким чином, позивачка перебувала на обліку в Чортківському районному центрі зайнятості населення та отримувала допомогу по безробіттю згідно статті 26 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а з 16.07.1999 по 11.01.2000 - отримувала матеріальну допомогу по безробіттю згідно статті 30 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, статтею 31 Закону України "Про зайнятість населення від 01.03.1991 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Отже, призначена позивачці допомога за період з 16.07.1999 по 11.01.2000 також була допомогою по безробіттю. Крім того, стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не передбачає норми неврахування матеріальної допомоги по безробіттю до страхового стажу.

З огляду на зазначене, трудова книжка є належним та допустимим доказом вказаного періоду виплати позивачці допомоги по безробіттю, оскільки записи про вказаний період з 16.07.1999 по 11.01.2000 є чіткими та зрозумілими, вчинені на підставі відповідних наказів, запис про припинення виплати допомоги по безробіттю містить назву посади, підпис відповідальної особи та відтиск печатки Чортківського районного центру зайнятості, а тому не зарахування до страхового стажу позивачки період отримання допомоги по безробіттю з 16.07.1999 по 11.01.2000 є безпідставним.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачці пенсію суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України", заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі», заява №30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.

У постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 380/12913/21.

У даній справі предметом судового контролю було рішення відповідача, яке обґрунтоване певними мотивами, що були в подальшому перевірені судом на їх відповідність фактичним обставинам справи та нормам законодавства.

Відтак, в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивачки про призначення її дострокової пенсії за віком з урахуванням висновків суду у цій справі.

Висновки за результатами розгляду справи

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.11.2024 № 97 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивачки від 06.11.2024 про призначення пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16 липня 1999 року по 11 січня 2000 року та періоди роботи протягом повного сезону у ВАТ "Чортківський цукровий завод" з 28 вересня 2001 року по 03 грудня 2001 року та з 01 жовтня 2002 року по 16 грудня 2002 року, до стажу роботи як повний рік з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 по 31 грудня 2002 року.

Судові витрати

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до суду, позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 1695-1945-4660-3743 від 02.01.2024.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивачки слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 97 від 12.11.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2024 про призначення пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16 липня 1999 року по 11 січня 2000 року та періоди роботи протягом повного сезону у ВАТ "Чортківський цукровий завод" з 28 вересня 2001 року по 03 грудня 2001 року та з 01 жовтня 2002 року по 16 грудня 2002 року, до стажу роботи як повний рік з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2002 по 31 грудня 2002 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень, 60 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: с. Колиндяни, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48552 РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під.,2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.