Справа № 160/9744/24
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2025 року справа 160/9744/24

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

при секретарі Личкатій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 та додаткове рішення від 15.07.2024 (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай пі джі хаузхолд продакшн» до Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай пі джі хаузхолд продакшн» звернулось 15.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2024 про застосування штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1 283 506гр25к.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 позов задоволений. Суд погодився з доводами позивача, що в даному випадку при виконанні умов контракту про відступлення прав вимоги, він мав законні підстави завершення здійснення валютного нагляду як банком, так і податковим органом. Додатковим рішенням від 15.07.2024 стягнуті витрати на професійну правову допомогу в сумі 8000гр.

В апеляційних скаргах ГУ ДПС у Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що контракт про відступлення прав вимоги був підписаний без участі первинного боржника. Вважає, що позивачем не підтверджено факту переходу прав вимоги повернення вартості товарів та заліку зустрічних однорідних вимог. Також вказує що витрати на професійну правову допомогу є завищеними.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно акту №3980/04-36-07-05/41316232 від 12.12.2023 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ай пі джі хаузхолд продакшн», проведеної ГУ ДПС в Дніпропетровській області, встановлено порушення частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту №10-11/2020 від 10.11.2020 за період з 10.11.2020 по 24.11.2023 за що на підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

ГУ ДПС в Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2024 про застосування штрафних санкцій 1 283 506гр25к.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про валюту і валютні операції», валютні операції здійснюються без обмежень, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації, відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, а також випадків запровадження Національним банком України заходів захисту.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України «Про валюту і валютні операції», порядок проведення розрахунків за валютними операціями визначається Національним банком України.

Відповідно до частини 1 статті 13 України «Про валюту і валютні операції», Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати винятки та особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та галузей економіки за подання Кабінету Міністрів України. Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», в разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів в банках України в строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, з дня оформлення у письмовій формі акту, рахунку, інвойсу або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», порушення резидентами строку розрахунків, встановленого цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором, вартості недопоставленого товару в національній валюті (в разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором в національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій в національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором, вартості недопоставленого товару.

Відповідно до пункту 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою НБУ №5 від 02.01.2019, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до пункту 14-2 Постанови НБУ №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Відповідно до пункту 14-4 Постанови №18, розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (включаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.

На підставі контракту №10-11/2020 від 10.11.2020, специфікацій №6 від 02.06.2022, №7 від 26.08.2022 ТОВ «Ай пі джі хаузхолд продакшн» згідно вантажно-митних декларацій UA110150/2022/005316 від 02.06.2022 та UA110150/2022/008972 від 26.08.2022, перевізних документів CMR №994617 від 02.06.2022 та №978134 від 26.08.2022 поставило на адресу грузинського підприємства «GK Group» товар на суму 79864,60$. Борг «GK Group» перед позивачем станом на 30.08.2022 склав 50223,28$.

Між ТОВ «Ай пі джі хаузхолд продакшн» та британською компанією «Доркінг інвестмент лімітед» укладений контракт №09-08/22 від 30.08.2022 про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Ай пі джі хаузхолд продакшн» відступило, а компанія «Доркінг інвестмент лімітед» набула права вимоги, що виникли на підставі контракту №10-11/2020 від 10.11.2020, на суму 50223,28$.

Отже, грошовий обов`язок грузинської компанії «GK Group» з оплати вартості поставленого товару перед позивачем було припинено на суму 50223,28$ в зв`язку із відступленням права вимоги та зміни кредитора в зобов`язанні.

Разом з цим, 17.08.2022 між ТОВ «Ай пі джі хаузхолд продакшн», компанією «Доркінг інвестмент лімітед», ТОВ «Рєал трейд» укладений договір переведення боргу, за яким до ТОВ «Ай пі джі хаузхолд продакшн» перейшов борг в сумі 16848,28$.

Відповідно до статті 512 Цивільного Кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином; 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем; 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 513 516 Цивільного Кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. В цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 520 Цивільного Кодексу України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 598 Цивільного Кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного Кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору.

Відповідно до статті 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів.

З наведеного вбачається, що резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій.

Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

У разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону України «Про валюту і валютні операції», для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отже, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента.

Законодавство не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.

Умовами, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, є: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватись можуть вимоги про передачу речей одного роду, в зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з окружним судом що борг за контрактом №10-11/2020 від 10.11.2020 погашений у спосіб, який не суперечить нормам чинного законодавства в строк встановлений Національним Банком України, а тому, у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2024 року, яким застосовано штрафні санкції за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом.

Між ТОВ «Ай пі джі хаузхолд продакшн» та Адвокатським об`єднанням «Адвіс» 01.07.2021 укладений договір про надання професійної правової допомоги. Згідно додатку №4 від 12.02.2024 до договору адвокатське об`єднання зобов`язувалось надавати правову допомогу клієнту в даній справі. Орієнтовний перелік послуг, їх кількість та вартість було узгоджено сторонами у вказаному додатку. На підставі договору адвокатським об`єднанням виданий ордер на представництво інтересів позивача у Дніпропетровському окружному адміністративному суді адвокату Хозяїнову В.В. Згідно платіжної інструкції від 13.02.2024 позивачем сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Адвіс» 25000гр.

Частково стягуючи витрати на правову допомогу в сумі 8000гр, суд першої інстанції правильно вказав, що заявлені до відшкодування 25000гр є завищеними, неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг. В свою чергу, доводи податкового органу про непідтвердженність витрат на правову допомогу є безпідставними. З урахуванням обсягу участі адвоката в підготовці та розгляді справи, відображених в акті приймання-передачі, визначена судом першої інстанції сума є мінімальною, яка покриває витрати адвоката у цій справі.

Керуючись статтями 241 244, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 та додаткове рішення від 15.07.2024 без змін.

Постанова набирає законної сили з 06.02.2025 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10.03.2025.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова