Справа № 200/8958/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року Справа№200/8958/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Міністерства оборони України (03049, м. Київ, пр-т Повітряних Сил, буд. 6),

про визнання протиправним та скасування, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Тоботу Ю.С., звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 8 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №29/в від 25.10.2024 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити дружині загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_2 - ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2023 року.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначила, що позивач перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок захворювання позагоспітальна лівобічна тотальна крупозна пневмонія, що ускладнилася лівобічним фібринозно-гнійним плевритом, що в сукупності призвело до тяжких дистрофічних змін внутрішніх органів, набряку легенів і головного мозку. Водночас, при судово-токсилогічному дослідженні було виявлено спирт етиловий у крові 2,49%о та у сечі 2,97%, що свідчить про вживання спиртних напоїв незадовго до смерті і відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня, стосовно живих осіб.

У зв`язку вищевикладеним позивач звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_2 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розглянувши подані документи, комісія Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), оскільки відповідно до акта службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2023 №1815 смерть ОСОБА_2 настала в місці відпочинку підрозділу за місцем тимчасової дислокації. Згідно з висновком експерта Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи Покровського відділення судово-медичної експертизи від 06.11.2023 №374 під час проведення судово-токсикологічного дослідження крові та сечі ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,49%о в крові та 2,97%о в сечі. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння».

Позивач не погоджується з рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_2 , оскільки сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/ наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї, жодних активних/пасивних дій ОСОБА_2 не вчинялося, які могли б призвести до захворювань, внаслідок яких наступила смерть.

Сторона позивача також вказує на те, що згідно положень статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Отже, саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП). Однак, відсутні будь-які докази того, що солдат ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку, тому у відповідача були відсутні правові підстави для відмови Позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з цієї підстави.

26 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З 30 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року суддя перебував у відпустці.

21 січня 2025 року відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову, мотивуючи це тим, що солдат ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання позагоспітальна лівобічна тотальна крупозна пневмонія, що ускладнилася лівобічним фібринозно-гнійним плевритом, що в сукупності призвело до тяжких дистрофічних змін внутрішніх органів, набряку легенів і головного мозку. Супутній діагноз: «Жировий гепатоз. Алкогольна інтоксикація: наявність спирту етилового у крові 2,49%о, у сечі 2,97%о, згідно з Актом судово-токсикологічного дослідження №17747 від 10.10.23р., що свідчить про вживання спиртних напоїв незадовго до смерті та відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня, стосовно живих осіб. Хронічна ішемічна хвороба серця: дифузний атеросклеротичний кардіосклероз. При цьому є очевидним, що алкогольне сп`яніння середнього ступеня сприяло настанню смерті ОСОБА_2 та прискорило її.

Разом з тим, відповідно до підпункту «а» та «б» п. 1 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком, зокрема вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції чинній на день смерті ОСОБА_2 ), розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Таким чином, враховуючи те, що на час смерті солдат ОСОБА_2 вживав алкогольні напої, перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня, то останнім фактично було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-20 КУпАП, оскільки останнє має формальний склад правопорушення. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відповідний протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався та не міг бути складений за відсутності суб`єкта вчинення правопорушення.

Водночас, у адміністративному позові відповідачем заявлено клопотання про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в обґрунтування якого зазначив, що у випадку задоволення позову, судове рішення по даній справі безпосередньо вплине на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, щодо видання наказу про виплату та безпосередньої виплати одноразової грошової допомоги, або, у разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - щодо письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

28 січня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримала раніше висловлені доводи позовної заяви та заперечила доводи відповідача, а також заперечила необхідність залучення ІНФОРМАЦІЯ_5 як третьої особи на стороні відповідача, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 не приймає жодних рішень, які стосуються права сім`ї військовослужбовцю на виплату одноразової грошової допомоги.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач Міністерство оборони України, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місцезнаходження: АДРЕСА_2 , організаційно-правова форма орган державної влади.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 15 грудня 1995 року, виданого Соледарською міською радою Донецької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , укладено шлюб 15.12.1995 року, про що складено актовий запис № 99, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_4 ».

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2022 року № 4, солдата запасу ОСОБА_2 , особистий номер НОМЕР_6 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_8 , призначено на посаду водія-заправника автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вирішено вважати таким, що з «10» березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць, шпк «солдат», ВОС-790057А.

Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_7 від 04.10.2023 року, виданого Покровським відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 50 років, про що 04.10.2023 року складено актовий запис № 1014, місце смерті смт Гродівка Покровського району Донецької області.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 409 від 04 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть настала за місцем дислокації, в наслідок захворювання причина смерті встановлена судово-медичним експертом, причина смерті встановлена на підставі розтину, хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті: набряк головного мозку, лівобічний фібрінозно-гнійний плеврит, лівобічна дольова пневмонія, інші суттєві стани, які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням або його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті: жировий гепатоз.

Згідно висновку експертизи № 374, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_5 . Покровського відділення КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» на підставі постанови слідчого СВ Покровського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03.10.2023 року № 0000632, щодо: причини смерті і часу її настання; наявності на трупі тілесних ушкоджень, і у разі їх наявності: характеру ушкоджень, їх давності, локалізації, ступеню тяжкості, механізму утворення та причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями та смертю; наявності в крові, сечі трупа алкоголю та його концентрації, причиною смерті гр-на ОСОБА_2 стало захворювання - позагоспітальна лівобічна тотальна крупозна пневмонія, що ускладнилася лівобічним фібрінозно-гнійним плевритом, що в сукупності призвело до тяжких дистрофічних змін внутрішніх органів, набряку легенів і головного мозку. Морфологічним підтвердженням вище зазначеною служать: печінкова щільність тканини лівої легені, наявність фібринозних накладень на плеврі, повна без повітряність тканини, гнійний вміст в просвіток бронхів і трахеї, набряк легенів і головного мозку; при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа гр-на ОСОБА_2 був знайдений спирт етиловий у наступній кількості: у крові 2,49 %о, у сечі 2.97%о (Акт судово-токсикологічного дослідження № 17747 від 10.10.2023 року), що свідчить про вживання спиртних напоїв незадовго до смерті і відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня, стосовно живих осіб.

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2023 року № 5233 «Про результати спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 », під час настання смерті солдат ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою із Судово-Медичної експертизи №374 від 06.11.2023 року; в діях солдата ОСОБА_2 виявлено порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме статті 172 ч. 20 (вживання алкогольних напоїв); виходячи з наведеного вище, комісія прийшла до висновку, що смерть, яка сталася з солдатом ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби; матеріалами службового розслідування також встановлено, що смерть солдата ОСОБА_2 наступила внаслідок захворювання. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №409 від 03.10.2023 року причиною смерті солдата ОСОБА_2 стала лівобічна дольова пневмонія, набряк головного мозку, лівобічний фібрінозно-гнійний плеврит.

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.12.2023 року № 358, солдата ОСОБА_2 , гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який помер «03» жовтня 2023 року від набряку головного мозку, лівобічного фібрінозно-гнійного плевриту, лівобічної дольової пневмонії, з «04» жовтня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно Витягу з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтву колишнього військовослужбовця від №845 від 28 лютого 2024 року, захворювання солдата ОСОБА_6 , 1973 року народження: «Набряк головного мозку. Лівобічний фібрінозно-гнійний плеврит. Лівобічна дольова пневмонія», яке згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.12.2023 №358, сповіщення №870 (вих№ 10470) від 04.10.2023 виданого командиром військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть №409 від 04.10.2023, виданого КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Покровським відділенням СМЕ, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 04.10.2023, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужило причиною смерті 03 жовтня 2023 року, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25 жовтня 2024 року № 29/в комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), оскільки відповідно до акта службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2023 № 1815 смерть ОСОБА_2 настала в місці відпочинку підрозділу за місцем тимчасової дислокації; згідно з висновком експерта Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи. Покровського відділення судово-медичної експертизи від 06.11.2023 № 374 під час проведення судово - токсикологічного дослідження крові та сечі ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,49%о в крові та 2,97%о в сечі; відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням; згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, факт та підстави прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про відмову у виплаті позивачу спірної допомоги, а також фактичні обставини виникнення спірних правовідносин, підтверджуються відповідачем, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Щодо клопотання відповідача про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Відтак, ключовим питанням при вирішенні необхідності у залученні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є можливий вплив рішення у справі на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки, тобто виникнення нових або перешкода у реалізації вже існуючих прав, свобод та інтересів, або виникнення нових обов`язків.

Відповідач вказує на те, що у випадку задоволення позову, судове рішення по даній справі безпосередньо вплине на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, щодо видання наказу про виплату та безпосередньої виплати одноразової грошової допомоги, або, у разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - щодо письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

З цього приводу, суд зазначає, що Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 р. № 714) (далі Порядок № 975), визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби.

Виходячи з приписів означеного порядку, видання наказу про виплату та безпосередньої виплати одноразової грошової допомоги, або, у разі відмови чи повернення документів на доопрацювання щодо письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання це безпосередні обов`язки ОТЦКСП, визначені Порядком, а тому рішення суду у цій справі не має впливу на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки не створює для нього нових прав та обов`язків, непередбачених Порядком, отже підстави для залучення його у якості третьої особи відсутні.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ст. 17 Закону № 1932-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України В. Зеленський постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває на теперішній час.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до Закону № 2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає проходження військової служби.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах настання смерті ОСОБА_2 підчас виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у поточній редакції, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: вдова (вдівець); […].

Відповідно до п. а) ч. 1, ч. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: […] 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону; […].

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 цієї статті; […].

Відповідно до ч.ч. 6, 9, 10 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. а), б) ч. 1 ст. 16-4 Закону № 2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; […].

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 р. № 714) (далі Порядок № 975), визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Відповідно до п. 2 п. 4 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі: […] смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; […].

Відповідно до п. 11 Порядку № 975, одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується: […] у разі смерті військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадку, передбаченому підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть; […].

Згідно п. 22 Порядку № 975, призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюються Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, розвідувальним органом Міноборони, Службою зовнішньої розвідки та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до приписів п. 25 Порядку № 975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Поряд із цим, п. 29 Порядку № 975 установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; […].

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 172-20 КУпАП, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння

тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, -

тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Статтею 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно ст. 15 КУпАП, військовослужбовці […] несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. […]

За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Статтею 221 КУпАП установлено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені […] ст.ст. 172-4 - 172-20, цього Кодексу […].

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

Згідно ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи: […] органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, […], статті 172-10 - 172-20, […]); […].

Водночас, згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: […] 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Поряд із цим, ст. 25 Цивільного Кодексу України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

До того ж, ст. 12 КУпАП, визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Отже, до адміністративної відповідальності особа може бути притягнута по досягненню 16 річного віку до її смерті, в наслідок припинення правоздатності.

Виходячи із системного аналізу викладеного, військовослужбовець до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП, може бути притягнутий постановою суду на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного органами управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Поряд із цим, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато у разі смерті особи.

Дослідивши Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2023 року № 5233 «Про результати спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » в частині обставин смерті ОСОБА_2 , суд установив, що 03.10.2023 року о 04:05 під час огляду місць мешкання військовослужбовців в населеному пункті АДРЕСА_3 було виявлено тіло військовослужбовця гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; зі слів лейтенанта ОСОБА_7 02.10.2023 року солдат ОСОБА_2 був присутній на вечірньому шикуванні без ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, на стан здоров`я не скаржився; виходячи з пояснень свідків сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу НОМЕР_8 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_8 та механіка-водія інженерно-позиційного відділення інженерно-саперного взводу НОМЕР_8 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 02.10.2023 року вони знаходились в населеному пункті Гродівка, Покровського району, Донецької області у місці відпочинку підрозділу. Приблизно о 22:00 після вечірньої перевірки вони лягли відпочивати. Зі слів свідків солдат ОСОБА_2 цієї ночі часто виходив на подвір`я покурити. Приблизно о 03:00 вони вийшли на вулицю, щоб зустріти своїх побратимів, які повернулись з позицій, та біля входу до будинку виявили тіло солдата ОСОБА_2 . Вони гукнули до нього, потім спробували його поворушити, але солдат ОСОБА_2 не відкликався та не подавав ознак життя. Військовослужбовці викликали представників поліції і швидкої допомоги та доповіли про подію заступнику командира 7 механізованої роти НОМЕР_8 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_7 ; після огляду місця події тіло солдата ОСОБА_2 було направлено до міського моргу міста Покровськ, у якому 03.10.2023 року було видано лікарське свідоцтво про смерть; відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №409 від 03.10.2023 року причиною смерті солдата ОСОБА_2 стала лівобічна дольова пневмонія, набряк головного мозку, лівобічний фібрінозно-гнійний плеврит; в ході розслідування також було встановлено, що солдат ОСОБА_2 не одноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: 29.01.2023 року - невиконання наказу «сувора догана», 04.03.2023 року - самовільне залишення частини «догана», 14.05.2023 року - вживання алкогольних напоїв «догана», 02.06.2023 року самовільне залишення частини «догана», 18.08.2023 року - вчинення кримінального правопорушення «сувора догана». 25.09.2023 року - вживання алкогольних напоїв «догана», що свідчить про систематичне порушення дисципліни військовослужбовцем; під час настання смерті солдат ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою із Судово-Медичної експертизи №374 від 06.11.2023 року; в діях солдата ОСОБА_2 виявлено порушення Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме статті 172 ч. 20 (вживання алкогольних напоїв).

Водночас, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 409 від 04 жовтня 2023 року та висновку експертизи № 374, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_5 . Покровського відділення КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» на підставі постанови слідчого СВ Покровського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03.10.2023 року № 0000632, причиною смерті ОСОБА_2 визначено саме захворювання - позагоспітальна лівобічна тотальна крупозна пневмонія, що ускладнилася лівобічним фібрінозно-гнійним плевритом, що в сукупності призвело до тяжких дистрофічних змін внутрішніх органів, набряку легенів і головного мозку; інші суттєві стани, які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням або його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті: жировий гепатоз.

Наявність у крові та сечі ОСОБА_2 алкоголю судово-медичним експертом ОСОБА_5 констатовано, проте про наявність причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння та смертю ОСОБА_2 експертом не зазначено.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19, згідно якої сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.09.2022 у справі № 640/17148/20, не може слугувати підставою для відмови у прийнятті рішення щодо призначення та виплати членам сім`ї одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця, лише встановлений під час смерті факт сп`яніння військовослужбовця. Така допомога не призначається у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).

Відтак, визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є не сам стан алкогольного або наркотичного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв чи наркотичних речових та смертю військовослужбовця.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що у цьому випадку сама фіксація факту адміністративного правопорушення та встановлення вини особи у його вчиненні, притягнення її до відповідальності за процедурою, визначеною Кодексом України про адміністративні правопорушення, була унеможливлена у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 до того, як така процедура могла бути ініційована уповноваженим суб`єктом.

Водночас, повноваження щодо встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП, притягнення до адміністративної відповідальності належить суду, а тому зазначення відповідачем у оскаржуваному рішенні про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП, є таким, що не відповідає дійсним фактичним обставинам, порушує презумпцію невинуватості особи, а також свідчить про перебирання відповідачем на себе повноважень суду.

Також суд зважає на те, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння вчинив активні дії, які заподіяли йому смерть, викладене, спростовується висновком судово-медичного експерта, який встановив, що смерть настала в наслідок хвороби.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 8 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №29/в від 25.10.2024 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного права, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Суд ураховує, що підстави для відмови у виплаті спірної грошової допомоги є вичерпними, тому не підлягають розширеному тлумаченню, при цьому наявність таких підстав під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, згідно квитанції про сплату судового збору № 5750-4075-0617-2863 від 23.12.2024 року.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір у розмірі 968,96 грн з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи - відмовити.

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних сил України, буд. 6, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 8 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №29/в від 25.10.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_2 .

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити дружині загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_2 ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 12 березня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко