Справа № 380/10521/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10521/24 пров. № А/857/3470/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

за участю секретаря Кулабухової М.М.,

представника апелянта Ковеза А.І.,

представника відповідача Стецюренко І.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Клименко О.М. у м. Луцьк) у справі № 380/10521/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці № UA209000/2024/000151/1 від 27.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що під час митного оформлення він надав митному органу всі, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), документи, які містили відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за Партію рейок, а також всі, передбачені чинним законодавством України документи, для підтвердження задекларованих транспортних витрат. Позивач вказує, що відповідач не надав жодних письмових обґрунтувань можливого впливу пов`язаності продавця і покупця на ціну Партії рейок, а натомість, посилаючись на пов`язаність між продавцем та покупцем, надіслав позивачу вимогу про додаткове надання документів. Проте митний орган не вказав жодних обґрунтованих підстав щодо впливу пов`язаності на заявлену позивачем митну вартість Партії рейок.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що митний орган мав достатньо підстав для сумніву в правильності визначення позивачем митної вартості імпортованих товарів, беручи до уваги наявність розбіжностей у сумі транспортних витрат.

Крім цього, у зв`язку з наявною інформацією про те, що митна вартість подібних (аналогічних), імпортованих за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами ЗЕД, є вищою, ніж заявлена декларантом, у Львівської митниці були обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену митну вартість, про що було повідомлено декларанта.

Доказів того, що заявлена митна вартість є близькою до вартості операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами з непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів чи ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статей 62, 63 МК України, не було надано на вимогу митного органу під час заявлення останнім вимоги про надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості.

У зв`язку з викладеним, оскільки декларант відповідно до ч.18 ст. 58 МК України не зміг показати, що відносини покупця і продавця не вплинули на ціну товару, відповідно до вимог пункту 4 ч. 1 ст. 58 МК України Львівська митниця обґрунтовано вважала, що декларантом неправильно обрано основний метод визначення митної вартості (відповідно до статті 58 МК України), що відповідно до пункту третього частини шостої статті 54 МК України є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що декларант не довів право декларувати товари, придбані у пов`язаної особи, за основним методом належними і допустимими доказами, а тому були наявні підстави коригування митної вартості товарів застосовуючи метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (2б, стаття 60 МК України) .

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем були наведені беззаперечні докази, що транспортні витрати, вказані в декларації країни відправлення №24CZ57000001NJ7IA4 від 14.03.2024 (Чеської Республіки) не можуть співпадати із сумою загальних транспортних витрат на залізничне перевезення Партії рейок, що задекларована за МД №24UA48U0.

Суд першої інстанції проігнорувавши і не дослідивши докази та пояснення позивача, що спростовують помилкові доводи відповідача, та наведені позивачем положення нормативних документів ЄС щодо оформлення експортної декларації країни відправлення, у свою чергу зробив хибний висновок про те, що «беручи до уваги наявність розбіжностей у сумі транспортних витрат, суд уважає, що митний орган мав достатньо підстав для сумніву в правильності визначення позивачем митної вартості імпортованих товарів».

Скаржник наполягає, що вказані документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості Партії рейок та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за Партію рейок. Разом з цим, вважає, що відповідачем не було спростовано це твердження та не було вказано, які саме дані у документах, що були надані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, викликають у нього сумнів.

Крім цього, апелянт не заперечує свою пов`язаність з постачальником Партії рейок, про що повідомив відповідача поставивши позначку «так» в графі 9 митної декларації.

Ба більше, вказує, що судом першої інстанції проігноровані беззаперечні докази, що кількість і комерційні рівні, на яких в Україну були ввезені Партія рейок і Подібний (аналогічний) товар абсолютно різні.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 25.07.2023 між ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» (Україна) (Покупець) та Компанією «MINERFIN a.s.» (Словацька Республіка) укладено Контракт № R2023083/1 на придбання матеріально-технічних ресурсів, предметом якого є матеріально-технічні ресурси, кількість, номенклатура яких вказуються у Специфікаціях до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною.

ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» згідно з Контрактом № R2023083/1 на придбання матеріально-технічних ресурсів від 25.07.2023 поставило в Україну восьму партію залізничних рейок типу R-65 із загартованою поверхнею кочення, 1 категорії, довжиною 25 метрів, виробництва чеського металургійного комбінату Trinecke Zelezarny, a.s., вага якої становила 1089,984 тонн за ціною 1300,00 євро за 1 тонну.

Для митного оформлення Партії рейок позивач подав до Львівської митниці митну декларацію № 24UA48U0 від 27.03.2024.

Митна вартість Партії рейок становила 1471390,08 євро, що включає вартість Партії рейок у сумі 1416979,20 євро (рахунок-фактура № 22249053 від 14.03.2024) та вартість транспортних витрат на їх перевезення до станції Мостиська ІІ (Україна) у сумі 54410,88 євро.

Згідно з карткою відмови № UA209050/2024/000014 від 27.03.2024 Львівська митниця відмовила позивачу у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000151/1 від 27.03.2024. Відповідно до вказаного рішення митна вартість Партії рейок була збільшена з 1471390,08 євро до 1678575,36 євро.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000151/1 від 27.03.2024 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», зазначено таке: «(…) у поданій митній декларації країни відправлення № 24CZ57000001NJ7IA4 від 14.03.2024 зазначено статистичну вартість товару 36053619 CZK. Також, у графі 31 даної декларації зазначено, що вартість внутрішньої доставки складає 90685 CZK. Однак, вказана сума транспортних витрат не співпадає з сумою транспортних витрат, що задекларована за МД № 24UA48U0 (54410,88 Євро). Враховуючи крос-курс CZK до EURO (25,380), що застосовувався при заповненні декларації Чеської Республіки для митних цілей у лютому 2024 року, встановлено, що у митній декларації країни відправлення задекларована вартість транспортних витрат 2143,85 євро. Таким чином, митницею встановлено відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За результатами розгляду наданих для підтвердження митної вартості документів встановлено, що засновником ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» є АТ «Мінерфін» (MINERFIN A.S. Словаччина), що видно з відкритих джерел, а саме єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Міністерство юстиції України). Тобто, сторони угоди є пов`язаними між собою у розумінні ст. 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. Інформація про наявність пов`язаності між продавцем та покупцем зазначена у декларації митної вартості (гр. 9 Чи пов`язані між собою продавець та покупець, зазначено «так»). У зв`язку з наявною інформацією про те, що митна вартість подібних (аналогічних), імпортованих за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами ЗЕД, є вища, ніж заявлена декларантом, у Львівської митниці є обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену митну вартість, про що було повідомлено декларанта. Згідно з ч. 18 ст. 58 МКУ при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операцій береться за основу для визначення митної вартості за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалась одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положенням статті 62 МКУ; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положенням статті 63 МКУ. У наданих під час митного оформлення документах декларантом не надано документи, що могли б продемонструвати, відповідно до вимог ч. 18 ст. 58 МКУ, що заявлена декларантом митна вартість є близькою до вартості однієї з визначених у вказаній нормі закону операцій. Відповідно до ч. 3-4 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: «Відповідно до статті 53 Митного кодексу України прошу Вас надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: - зовнішньоекономічний договір, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог статті 254 МКУ. Митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, оскільки, продажна вартість оцінюваних товарів є нижчою за ціну подібних (аналогічних) товарів, які імпортувалися на митну територію України непов`язаними особами. Відповідно до п. 4 ст. 53 МКУ Вам необхідно, крім документів, зазначених у частинах другій та третій ст. 53 МКУ, надати такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію)». На запит митного органу декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару надано не було, право на консультацію з митним органом відповідно до ч. 5 ст. 55 МКУ декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару. Основний метод визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)), не може бути застосований через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст. 58 МКУ, а також відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку з неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу та відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати метод визначення митної вартості 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів)). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД № 23UA42U8 від 21.12.2023, за якою на митну територію України імпортовано подібний (аналогічний) товар «Рейки залізничні, широкопідошвові, нові, типа Р65, марка сталі R350LHT, довжиною 12,5 м, виробник TRINECKE ZELEZARNY a.s.» за митною вартістю 1,54 Євро/кг. Коригування на розмір партії товару та комерційні рівні не здійснювалося».

Вважаючи спірне рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до положень пунктів 23, 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК України).

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови, від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15, від 02.05.2024 у справі № 520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару.

Так, на підтвердження заявленої митної вартості придбаних товарів декларант надав митному органу разом з митною декларацією № 24UA48U0 від 27.03.2024 такі документи (зазначені у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209050/2024/000014 від 27.03.2024):

Пакувальний лист (Packing list) б/н від 14 березня 2024 року;

Рахунок-проформу (Proforma invoice) № R2023083/1 від 01 лютого 2024 року;

Рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) № 22249053 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588707 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588715 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588723 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588731 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588749 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588756 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588913 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588921 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588939 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588947 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588954 від 14 березня 2024 року;

Накладну УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 588962 від 14 березня 2024 року;

Декларацiю про походження товару (Declaration of origin) № 22249053 від 14 березня 2024 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару № 19 від 02 лютого 2024 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару № 20 від 14 березня 2024 року;

Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 38218128 від 19 березня 2024 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № R2023083/1 25 липня 2023 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 08 грудня 2023 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8 від 01 лютого 2024 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 9 від 14 березня 2024 року;

Договір про надання послуг митного брокера № 11/12-2023 від 11 грудня 2023 року;

Договір (контракт) про перевезення № 01/2023 від 20 грудня 2023 року;

Інші некласифіковані документи (акт приймання) № 8 від 14 березня 2024 року;

Інші некласифіковані документи (прайс-лист № 2, додаток № 1) від 14 лютого 2024 року;

Копію митної декларації країни відправлення № 24CZ57000001NJ7IA4 від 14 березня 2024 року.

Проте, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган, зокрема, звернув увагу на наявність розбіжностей у сумі транспортних витрат позивача.

Так, суд першої інстанції, погодився із твердженням митного органу про наявність розбіжностей у сумі транспортних витрат, оскільки у графі 31 декларації країни відправлення № 24CZ57000001NJ7IA4 від 14.03.2024 зазначено вартість внутрішньої доставки 90685,00 CZK. Однак вказана сума транспортних витрат не збігається із сумою транспортних витрат, що задекларована за митною декларацією № 24UA48U0 від 27.03.2024 (54410,88 євро). Ураховуючи крос-курс CZK до EURO (25,380), що застосовувався під час заповнення декларації Чеської Республіки для митних цілей у лютому 2024 року, встановлено, що у митній декларації країни відправлення задекларована вартість транспортних витрат 2143,85 євро.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Експортна декларація - це загально прийнятий міжнародний документ, який підтверджує проходження товару митного оформлення в країні відправлення, підтверджує експорт товару та оформляється в момент експортного митного оформлення перед вивезенням товару. Відповідно до Додатку 37 Регламенту Комісії (EEC) №2454/93 від 2 липня 1993 (CCIP), графа 46 «Статистична вартість» ЄАД має містити статистичну вартість, виражену у валюті країни члена ЄС, у якій здійснюються експортні формальності. Згідно з Керівництвом із заповнення ЄАД, розробленого Генеральним Директоратом TAXUD (Номер документу TAXUD/1619/08 версія 3.4), термін «статистична вартість» означає вартість товарів на момент та у місці, де вони залишають територію країни члена ЄС, де оформлюється експорт. Керівництво із заповнення ЄАД вимагає, що статистична вартість має базуватися на фактурній вартості товарів, до неї також можуть включати лише допоміжні витрати, такі як витрати на транспортування, що відноситься до частини перевезення, яке проходить на статистичній території країни-члена ЄС, де відбувається експорт. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Відтак, у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, яка вказується у інвойсі.

Апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що статистична вартість Партії рейок, вказана у Експортній митній декларації, базується на їх ціні на умовах FCA Тржинець, Чеська Республіка 1 416 979,20 Євро (35 962 933 CZK), збільшеної на вартість внутрішньої доставки перевезення, яке проходить на статистичній території Чеської Республіки, тобто від залізничної станції Тржинець (Чеська Республіка) до кордону між Чеською Республікою та Польщею (відстань приблизно 40 км), і становить 90 685 CZK. Вартість внутрішньої доставки Партії рейок по території Чеської Республіки до кордону з Польщею у сумі 90 685 CZK (3 573,09 Євро), що вказана у Експортній митній декларації, являється частиною транспортних витрат на перевезення Партії рейок за маршрутом від залізничної станції Тржинець, Чеська Республіка до залізничної станції Мостиська ІІ, Україна (відстань приблизно 450 км) у розмірі 54 410,88 Євро, що була задекларована Позивачем у митній декларації №24UA48U0 і підтверджена документами, наданими при митному оформленні Партії рейок.

Відтак, вартість внутрішньої доставки Партії рейок, вказана у Експортній декларації, і сума транспортних витрат, що задекларована за МД №24UA48U0, не являються співставними величинами і різниця між цими значеннями не може слугувати підставою для твердження про недостовірність вказаної позивачем транспортної складової митної вартості Партії рейок.

Отже, вказана у Рахунку-фактурі (iнвойс) (Commercial invoice) № 22249053 від 14.03.2024 фактурна вартість товару у євро не може співпадати із «статистичною вартістю, зазначеною в експортній декларації, оскільки це суперечить Керівництву із заповнення ЄАД, розробленого Генеральним Директоратом TAXUD (Номер документу TAXUD/1619/08 версія 3.4.).

Разом з цим, суд зауважує, що експортна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, зазначеного у ч. 2 ст. 53 МК України.

Щодо висновку відповідача про вплив на ціну товару, враховуючи пов`язаність позивача (ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» (Україна)) і постачальника товару (Компанія «MINERFIN a.s.» (Словацька Республіка)) , суд зазначає наступне.

Так, позивач не заперечує свою пов`язаність з постачальником Партії рейок, про що повідомив відповідача поставивши позначку «так» в графі 9 митної декларації.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, сам лише факт пов`язаності між собою продавця і покупця не може бути достатньою підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної і за таких обставин необхідно розглянути обставини продажу та з`ясувати чи взаємовідносини покупця і продавця вплинули на ціну оцінюваних товарів (ч.12 ст. 58 МК України).

Водночас у відповідності до приписів ч. 13 ст. 58 МК України за таких обставин митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Як слідує з матеріалів справи, при виконанні вказаних вимог ч. 13 ст. 58 МК України відповідач обмежився формальним посиланням на те, що продажна вартість оцінюваних товарів є нижчою за ціну подібних (аналогічних) товарів, які імпортувалися на митну територію України непов`язаними особами.

На переконання апеляційного суд, наведене обґрунтування без зазначення будь-яких конкретних даних щодо сторін господарської операції, імпортованого товару, часу та обсягів поставки тощо не можна вважати належним виконання Митницею передбаченого частиною 13 ст. 58 МК України обов`язку.

Водночас апеляційний суд погоджується із апелянтом у тому, що при оцінці достатності обґрунтування позивачем митної вартості імпортованого товару слід враховувати те, що його поставка здійснювалася на виконання умов договору поставки, укладеного з АТ «Укрзалізниця» на підставі результатів публічної процедури закупівлі за ціною 1 400,00 Євро за 1 тону.

Під час консультацій, здійснених відповідно до статті 57 Митного кодексу України, Позивач повідомив Відповідача про те що Партія рейок була придбана за ціною 1 349,92 Євро за 1 тону для подальшої реалізації АТ «Укрзалізниця» за ціною 1 400,00 Євро за 1 тону. Натомість, Відповідачем було вказано, що «(…) із документів, наданих до митного оформлення, що задекларовані, як такі, що підтверджують ціну товару, вбачається, що збутова націнка (логістичні та інші витрати обігу та прибуток компанії ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС») не виправдана економічно».

З урахуванням митної вартості Партії рейок у сумі 1 349,92 Євро за 1 тону (без урахування ПДВ), при продажі Партії рейок АТ «Укрзалізниця» за ціною 1 400,00 Євро за 1 тону, збутова націнка ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» при продажі Партії рейок АТ «Укрзалізниця» становить 3,71%

Збільшення митної вартості вказаного оспорюваним рішенням з 1300 Євро до 1540 Євро за 1 тону позбавляє виконання договору ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» з АТ «Укрзалізниця» економічного змісту, а відтак пов`язаність позивача з Компанія «MINERFIN a.s.» (Словацька Республіка) за таких обставин не може свідчити про її вплив на ціну оцінюваних товарів з метою зменшення сплати митних платежів.

Попри те, на думку апеляційного суду, обґрунтованими є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув увагу на дотримання відповідачем приписів статті 60 МК України при застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 60 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч. 2 ст. 60 МК України).

За приписами ч. 4 ст. 60 МК України ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 МК України у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Частиною 6 ст. 60 МК України передбачено, що у разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість (ч. 7 ст. 60 МК України).

У графі 33 оспорюваного рішення вказано, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №23UA42U8 від 21.12.2023, за якою на митну територію України імпортовано подібний (аналогічний) товар «Рейки залізничні, широкопідошвові, нові, типа Р65, марка сталі R350LHT, довжиною 12,5 м, виробник TRINECKE ZELEZARNY a.s.» за митною вартістю 1,54 Євро/кг». Коригування на розмір партії товару та комерційні рівні не здійснювалося.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується із апелянтом у тому, що партія рейок, що поставляла позивачем, не співставна з поставкою подібного (аналогічного) товару, що використана відповідачем у якості джерела інформації для коригування митної вартості, оскільки:

1. Відмінні характеристики рейок:

товар позивача - рейки залізничні широкої колії типу Р65 із загартованою поверхнею кочення, І категорії, із сталі марки R350LHT;

подібний (аналогічний) товар - рейки залізничні, широкопідошвові, нові, типу Р65, марка сталі R350LHT.

2. Відмінна довжина рейок:

товар позивача - рейки довжиною 25 м;

подібний (аналогічний) товар - рейки довжиною 12,5 м.

3. Відмінні умови поставки:

товар позивача - FCA Тржинець, Чеська Республіка;

подібний (аналогічний) товар - СРТ Чоп, Україна.

4. Відмінний обсяг поставки:

товар позивача 1089,984 тон;

подібний (аналогічний) товар 126,516 тон.

5. Відмінний комерційний рівень ціни:

товар позивача - оптова поставка загальним обсягом 10000,0 тон за ціною 1349, 92 Євро за тонну для подальшого продажу для потреб АТ «Укрзалізниця» за ціною 1400 Євро за тону, яка сформована на підставі результатів публічної процедури закупівлі;

подібний (аналогічний) товар - роздрібна поставка за ціною 1540 Євро за тону.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що визначення митним органом у оспорюваному рішенні митної вартості імпортованого позивачем товару без проведення коригування у відповідності до приписів статті 60 МК України не можна вважати обґрунтованим.

Згідно висновків Верховного Суду, що містяться у постановах від 05.03.2019 у справі №815/143/17, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган має також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.

Звідси, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена в судовому порядку, а тому спірне рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та безпідставним, що має наслідком визнання його протиправним та скасування.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

На підставі приписів частин 1 та 6 ст. 139 КАС України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТОВ "МІНЕРФІН-ТРАНС» сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 66337 грн 25 коп.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 380/10521/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці № UA209000/2024/000151/1 від 27 березня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» () понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 66337 (шістдесят шість тисяч триста тридцять сім) гривень 25 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 12 березня 2025 року