Справа № 932/138/25
Суддя: Рибкін О. А.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/138/25
Провадження № 2-а/932/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Іванової О.С.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капітана поліції, заступника командира 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сторожука Віктора Володимировича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до капітана поліції, заступника командира 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сторожука Віктора Володимировича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в обґрунтування якого вказав, що постановою серії ЕНА № 3693747 від 20.12.2024 року капітаном поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сторожуком Віктором Володимировичем його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Згідно цієї постанови: «20.12.2024 року о 00 годин 53 хвилини 44 секунди/ м.Дніпро, вул. Гаванська, 4/ водій керував т.з. без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби/ чим порушив п.19.1.а ПДР - Порушення водіями ТЗ викор. освітл. приладів. в темну пору, в умов. недостат. видимості., в тунелях».

З зазначеною постановою він не згоден та вважає, що вона винесена незаконно, з грубим порушенням діючого законодавства, при відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів правопорушення. Так, 20.12.2024 року о 00 год. 53 хв. він з дотриманням всіх правил дорожнього руху рухався за кермом легкового автомобіля Mazda державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Гаванській в напрямку центру житлового масиву Придніпровськ міста Дніпра. Однак, під час проїзду по вулиці Гаванській в районі будинку №4 був вимушений зупинити транспортний засіб, на якому рухався, на вимогу працівника патрульної поліції капітана поліції Сторожука Віктора Володимировича. Після зупинки відповідачем було надягнуто на нього кайдани без будь-якого зазначення підстав та причин зупинки та в подальшому доставлено до Самарського районного відділу поліції в місті Дніпро, де в подальшому було і складено постанову ЕНА № 3693747. В подальшому у відділі поліції йому було повідомлено, що його було зупинено на підставі статті 35 Закону України «Про національну поліцію», нібито за керування транспортним засобом без ввмікнення ближнього світла фар. Він це заперечив, але відповідач не прийняв до уваги його пояснення та розпочав розгляд адміністративної справи. Розгляд справи відбувався з численними порушеннями порядку розгляду адміністративних справ. Він був здійснений без проходження стадії підготовки до розгляду оправи, йому були зачитані права згідно ст.268 КУпАП, на що він зазначив, що бажає скористатись свої правами, а саме скористатись правовою допомогою адвоката, про що усно заявив клопотання про перенос розгляду справи. Але відповідачем у задоволені значеного клопотання було відмовлено та в подальшому відповідачем було складено вищевказану постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що зазначена постанова винесена незаконно з порушенням діючого законодавства з таким підстав. По-перше, після зупинки його транспортного засобу йому не було повідомлено причину зупинку, а було затримано, чим порушено вимоги ч.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

По-друге, фактично, розгляд справи відбувся не на місці зупинки транспортного засобу, а у відділку поліції, що унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об?єктивного з?ясування усіх обставин справи. Відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були вирішені клопотання сторін, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, не були надані докази, що підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Тому вважає, що відповідачем були грубо порушені вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП.

По-третє, відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням - повинен бути складеним протокол у порядку, передбаченому ст.256 КУПАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та роз?ясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови. Вважає, що відповідачем проведено розгляд справи з порушенням вимог ст.254, 256, 258 КУпАП, оскільки ним не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

По-четверте, йому не було надано можливості скористатись своїм правом на правову допомогу під час розгляду адміністративної справи. Під час розгляду адміністративної справи ним було заявлено усне клопотання про перенос розгляду справи з метою скористатись правовою допомогою адвоката, але відповідачем у задоволені цього клопотання було відмовлено, чим порушені ст.59 Конституції України та ст.268 КУпАП.

По-п?яте, легковий автомобіль марки Mazda державний номерний знак НОМЕР_1 оснащений автоматичним ввімкненням світла фар з моменту включення двигуна та початку руху, тобто ближнє світло фар вмикається автоматично з моменту включення двигуна (запалювання) та початку руху автомобіля, що підтверджується технічною Інструкцією з експлуатації автомобіля марки Mazda3, тому твердження відповідача про те, що його автомобіль рухався «без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби» є надуманим та безпідставним, оскільки не підтверджується жодним доказом.

По-шосте, під час розгляду справи відповідачем не було надано йому доказ відеозапис правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП для ознайомлення, не зважаючи на його неоднократні зави (клопотання) про пред?явлення та надання для ознайомлення з цим доказом, що свідчить про порушення відповідачем його прав, передбачених ст.268 КУпАП, та як наслідок, порушення процедури розгляду справи, що в свою чергу, призводить до визнання доказів недопустимими та никчемними.

По-сьоме, звертає увагу суду на суперечливість складених працівником поліції процесуальних документів - постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3693747 та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 200680, а саме: невідповідність за датою та часом складання Постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3693747 (дата розгляду справи 20.12.2024 01 година 05 хвилин 46 секунд) та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 200680 (дата складання протоколу - 20.12.204 01 година 41 хвилина 26 секунд), який також було складено на нього відповідачем - капітаном поліції ОСОБА_2 . Так, в Постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3693747 відповідач зафіксував наступе (пряма мова): «20.12.2024 року о 00 годин 53 хвилини 44 секунди/м.Дніпро, вул. Гаванська, 4/ водій керував т.з. без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби/чим порушив п.19.1.а ПДР - Порушення водіями ТЗ викор.освітл.приладів. в темну пору, в умов.недостат.видимості., в тунелях». При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №200680 відповідач зафіксував наступне (пряма мова): «19.12.2024 23 години 35 хвилин 00 секунд м. Дніпро, вул. Гаванська, 4 Водій керував т.з. без ввімкненого світла фар, в темну пору доби, в подальшому не виконував вимогу про зупинку, яка була подана червоним та синім світловим маячками та звуковим сигналом про зупинку, т.з. було зупинено шляхом утворення штучної пробки та блокування т.з., чим порушив п.2.4. ПДР - невиконання водіями вимоги про зупинку». Тобто, легковий автомобіль марки Mazda державний номерний знак НОМЕР_1 був фактично зупинений працівником поліції - 19.12.2024 в 23 години 35 хвилин 00 секунд, а тому він фактично (фізично) вже не керував цим транспортним засобом, та як наслідок, фактично (фізично) не мав об`єктивної можливості 20.12.2024 року о 00 годин 53 хвилини 44 секунди скоїти інкриміноване йому правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

По - восьме, обов?язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП. Однак, відповідачем до постанови про накладення адміністративного стягнення не долучено жодного належного та допустимого доказу, який підтверджував його вину у скоєнні адміністративного правопорушення.

Тому він просить суд: 1) скасувати постанову серія ЕНА № 3693747 винесену капітаном поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сторожуком Віктором Володимировичем від 20.12.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП; 2) закрити відносно ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП; 3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надав до суду відзив, в якому зазначив, що постановою від 20.12.2024 серії ЕНА № 3693747 по справі про адміністративне правопорушення, винесеної заступником командира роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Сторожуком В.В., було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 , який порушив правила користування зовнішніми освітлювальними приладами. Вважають, що заявлені позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, а оспорювана постанова законною, правомірною і такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав. Під час чергування у складі наряду поліції в ніч з 19 на 20 грудня 2024 року на вул. Гаванській у м. Дніпрі поліцейський, реалізовуючи передбачені пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» повноваження поліції з виявлення та припинення адміністративних правопорушень, виявив транспортний засіб MAZDA, номерний знак НОМЕР_1 , що рухався з порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами: вимкнені фари ближнього світла. Керував таким транспортним засобом ОСОБА_1 , який мав явні ознаки сп`яніння. Підпунктом «а» пункту 19.1 Правил дорожнього руху передбачено, що у темну пору доби незалежно від ступеня освітлення дороги на всіх механічних транспортних засобах, що рухаються, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла. Обставини вчинення ОСОБА_1 такого порушення Правил дорожнього руху підтверджуються відеозаписами з відеореєстратора, установленого в салоні службового транспортного засобу наряду поліції відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026. Відеозапис обставин вчинення такого правопорушення надавався поліцейським Тимошенку В.В. для ознайомлення, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського 470397, зробленим згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (54 та 122 хвилини відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського 470397). Поліцейський, вбачаючи у діях ОСОБА_1 ознаки зазначеного адміністративного правопорушення, керуючись правилами розділу IV КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого прийняв рішення про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП. Оскаржувана постанова складена в електронній формі у вигляді стрічки згідно бланку, зразок якого встановлено додатком 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою. При цьому таким зразком не передбачено зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. З цього питання за аналогічних обставин Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 536/583/17 сформував правову позицію, відповідно до якої, оскільки зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, то не зазначення у постанові таких відомостей не свідчить про незаконність такої постанови чи відсутність події відповідного правопорушення. При цьому Верховний Суд дійшов висновку, що у розумінні частини 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення такі відомості зазначаються тільки у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Розгляд такої справи фіксувався портативними відеореєстраторами поліцейських 470397 і 470028 (початок розгляду справи 87 хвилина відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського 470397). Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (88 хвилина відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського 470397). Також поліцейським надано Тимошенку В.В. можливість скористатися правничою допомогою (12 і 63 хвилини відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського 470397). Від надання пояснень у справі ОСОБА_1 відмовився з посиланням на статтю 63 Конституції України (89-90 та 107 хвилини відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського 470397). Оспорювану постанову оголошено і вручено ОСОБА_1 одразу на місці її винесення (130 хвилина відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського 470397). Водночас, вбачаючи у поведінці та зовнішньому вигляді ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження такого огляду поліцейським також складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який направлено для розгляду до суду. У позовній заяві ОСОБА_1 заперечує вчинення ним зазначеного вище порушення Правил дорожнього руху, а в обґрунтування позову посилається на відсутність доказів вчинення такого порушення та допущення поліцейським процесуальних порушень під час розгляду справи та винесення оспорюваної постанови. Разом з тим такі твердження ОСОБА_1 спростовуються фактичними обставинами справи, зафіксованими відеозаписами з відеореєстратора, установленого в салоні службового транспортного засобу наряду поліції, та портативних відеореєстраторів поліцейських 470397 і 470028. Водночас згідно рішення Великої Палати Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» будь- яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Також варто зауважити, що згідно практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.02.2022 у справі №580/4215/19, від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18. П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17.09.2024 у справі № 473/2975/24 надано наступне тлумачення такої правової позиції Верховного Суду. За загальним правилом навіть можливе порушення процесуальних норм може бути підставою для скасування або зміни ухваленого рішення лише за умови, якщо таке порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Тобто правильне по суті і законне рішення не може бути скасовано виключно з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи. Підставами для скасування рішення органу владних повноважень є не будь-які порушення, допущені під час його прийняття, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків, обґрунтованість і законність прийнятого рішення. Саме по собі порушення процедури прийняття рішення не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення органом владних повноважень необхідно розуміти не як вимоги до самого рішення, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект рішення призводить до його неправомірності. Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, коли йдеться про суто формальні порушення, то такі взагалі не впливають на дійсність рішення. Не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення, порушення окремих процедурних питань при розгляді адміністративної справи, які не були дотримані у повному обсязі під час прийняття оскаржуваного рішення, не може потягнути за собою його скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконного рішення. Інші наведені в позовній заяві заперечення та аргументи не спростовують правильності таких висновків та встановлених поліцейським обставин. Враховуючи викладене, зазначені у позовній заяві пояснення щодо незаконності оспорюваної постанови та відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними і за таких обставин їх слід розглядати лише як спробу уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене правопорушення, що є неприпустимим. Таким чином відсутні підстави для задоволення позову та скасування оспорюваної постанови. Просить Залишити постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20.12.2024 серії ЕНА № 3693747 без змін, а позовну заяву без задоволення.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що він не згоден зі змістом, викладеним у відзиві на позовну заяву, вважає обставини, викладені в ньому, не доведеними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. По-перше, в постанові по справі про адміністративне правопорушення від 20.12.2024 серії ЕНА №3693747 поліцейським не зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснено фото/відеозапис правопорушення, а лише міститься посилання на номер портативного відеореєстратора поліцейського - 470397 і 470028. Однак, постанова поліцейського про порушення водієм Правил дорожнього руху згідно з положеннями ч.3 ст.283 КУпАП повинна в обов?язковому порядку містити посилання на технічні засобі, якими здійснювався відеозапис. У випадку, якщо поліцейський не вказав такий технічний засіб у постанові, то відеозапис є недопустимим доказом вини водія і на ньому не може грунуватись обвинувачення водія. На це неодноразово вказував Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-a. Крім того, у справі №296/3414/20 Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов?язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача. Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ч.3 ст.283 КУпАП, адже не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, а тому записи з автомобільного відеореєстратора та портативного відеореєстратора поліцейського, які надано суду представником відповідача не можуть бути прийнятий судом до уваги.

По-друге, в якості додатку до відзиву на позовну заяву представником відповідача, як доказ скоєння позивачем адміністративного правопорушення за ст. 122 КУпАП, надані фото 01, 02, 03, 04 та відео з портативного відеореєстратора поліцейського 470397. Але, зазначені фото та відео не підтверджують факту руху транспортного засобу без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, а навпаки на фото 02 зафіксовано, що фари транспортного засобу марки Mazda державний номерний знак НОМЕР_1 світяться, тобто були ввімкнені. Цей факт також підтверджується відеофайлом з портативного відеореєстратора поліцейського 470397 частина 1, на якому в проміжок часу з 3 хвилин 40 секунд до 3 хвилин 45 секунд зафіксовано та чітко видно, що світло ближніх фар транспортного засобу було ввімкнено, тобто фари автомобіля світилися та горіли яскравим світлом.

По-третє, на наданих представником відповідача відеозаписах з автомобільного відеореєстратора та портативних відеореєстраторів поліцейського - 470397 і 470028 чітко зафіксована та неспростована суперечливість складених працівником поліції процесуальних документів - постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3693747 та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №200680, а саме: невідповідність за датою та часом складання постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3693747 (дата розгляду справи 20.12.2024 01 година 05 хвилин 46 секунд) та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №200680 (дата складання протоколу - 20.12.2024 01 година 41 хвилина 26 секунд), який також було складено капітаном поліції ОСОБА_2 . Так, в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3693747 відповідач зафіксував наступе (пряма мова): «20.12.2024 року о 00 годин 53 хвилини 44 секунди/м. Дніпро, вул. Гаванська, 4/водій керував т.з. без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби/чим порушив п.19.1.а ПДР - Порушення водіями Т3 викор.освітл.приладів.в темну пору, в умов.недостат.видимості., в тунелях». При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №200680 відповідач зафіксував наступне (пряма мова): «19.12.2024 23 години 35 хвилин 00 секунд м.Дніпро, вул. Гаванська, 4 Водій керував т.з. без ввімкненого світла фар, в темну пору доби, в подальшому не виконував вимогу про зупинку, яка була подана червоним та синім світловим маячками та звуковим сигналом про зупинку, т.з. було зупинено шляхом утворення штучної пробки та блокування т.з., чим порушив п.2.4. ПДР - невиконання водіями вимоги про зупинку». Тобто, легковий автомобіль марки Mazda державний номерний знак НОМЕР_1 був фактично зупинений працівником поліції - 19.12.2024 в 23 години 35 хвилин 00 секунд., а тому, позивач фактично (фізично) вже не керував цим транспортним засобом, та як наслідок, фактично (фізично) не мав об`єктивної можливості 20.12.2024 року о 00 годин 53 хвилини 44 секунди скоїти інкриміноване йому правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

По-четверте, на сторінці 3 відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає та констатує хронологію подій, що відповідно до відео з портативного відеореєстратора поліцейського 470397 - «поліцейським надано Тимошенко В.В. можливість скористатися правничою допомогою (12 і 63 хвилини відеозапису), в той час, як початок розгляду справи - 87 хвилина відеозапису.

По-п?яте, в своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на відео з портативного відеореєстратора поліцейського, як на доказ вини позивача. Так, відповідно до пункту 3.5 розділу 3 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно». Але, під час перегляду встановлено, що відеозапис є перерваним та складається з нарізки відеосюжетів в різний час та різних місцях (самостійних окремих відеозаписів, «роликів») тобто відеофіксація правопорушення не є безперервною, що унеможливлює встановлення хронології подій, та взагалі не можливо встановити, що ж відбувалося у ті проміжки часу, коли відео реєстратор поліцейського не працював.

По-шосте, в описовій частині (по тексту) відзиву на позовну заяву представник відповідача постійно посилається на портативні відеореєстратори поліцейського - 470397 і 470028, але в переліку додатків до зазначеного відзиву портативні відеореєстратори поліцейського - 470397 і 470028 - відсутні, а тому посилання на них є безпідставними та не можуть бути прийняті судом як доказ. Також в переліку додатків до відзиву відсутній файл з назвою «Автомобільний відеоресстратор Частина 1».

По-сьоме, з наданих представником відповідача в якості додатків до відзиву відеозаписів з автомобільного відеореєстратора та портативні відеореєстратори поліцейського - 470397 і 470028 взагалі не видно та не зафіксовано державного номерного знаку транспортного засобу, що унеможливлює його ідентифікацію та, в свою чергу, тягне невизнання зазначених відеозаписів, як належних і допустимих доказів оспорюваних обставин.

Дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3693747 від 20.12.2024 року заступником командира 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Сторожуком Віктором Володимировичем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП. Згідно цієї постанови 20.12.2024 о 00 год. 53 хвил. 44 секунди в м.Дніпрі на вул. Гаванська, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.19.1а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП (а.с.13).

В судовому засіданні було досліджено відеозаписи, надані відповідачем - Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області (а.с.35, 51, 52).

На відеозаписах зафіксовано як у темну пору доби автомобіль поліцейських рухається за автомобілем темного кольору, на якому не ввімкнуті задні ліхтарі (зокрема, це зафіксовано на відеозапису з назвою «Відеореєстратор 470397 частина 1» (а.с. 51) в період з 1 хвил. 00 сек. до 3 хвил. 00 сек. запису).

Під час руху зазначеного автомобіля темного кольору, коли він на роздоріжжі доріг повертає на неосвітлену ліхтарями дорогу, також явно видно відсутність променів від світла фар ближнього (дальнього) світла попереду автомобіля, тобто після повороту неосвітлена дорога перед цим автомобілем не освітлюється фарами ближнього (дальнього) світла цього автомобіля (на відеозапису з назвою «Відеореєстратор 470397 частина 1» (а.с. 51) зафіксовано в період з 2 хвил. 44 сек. до 3 хвил. 00 сек.), що свідчить про те, що ці фари на зазначеному автомобілі не були ввімкнені.

Потім зафіксовано як автомобіль поліцейських примусово блокує переслідуваний автомобіль, після чого поліцейські затримують водія цього автомобіля, яким, як згодом з`ясовується, є позивач ОСОБА_1 , надягають на нього кайданки. При цьому з відеозапису вбачається, що на момент, коли автомобіль, за кермом якого перебував позивач, був примусово зупинений поліцейськими і стояв на проїзній частині, на ньому вже були ввімкнені фари ближнього світла.

Після затримання позивача він відразу заявив поліцейським про своє бажання скористатися правовою допомогою адвоката. Потім позивач був доставлений до відділу поліції для встановлення особи, складання протоколу затримання та розгляду справи про адміністративне правопорушення. У відділі поліції було встановлено особу затриманого, а саме позивача ОСОБА_1 , складено протокол затримання, капітаном поліції Сторожуком В.В. розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.2 КУпАП. Під час адміністративного затримання позивач заявляв про своє бажання скористатися правовою допомогою адвоката, але розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення поліцейським постанови за ст.122 ч.2 КУпАП відбулися за відсутності захисника затриманої особи.

Відповідно до п.19.1а Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Відповідно до ч.3 ст.263 КУпАП адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.261 КУпАП, про адміністративне затримання складається протокол. Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Згідно з абз. 2 п.7 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1363, протягом години з моменту реєстрації повідомлення суб`єкта подання інформації про затримання особи або відповіді відповідного центрального, регіонального або міжрегіонального органу на запит, що підтверджує інформацію про затримання особи, уповноважена службова особа центру в установленому порядку призначає адвоката шляхом видачі доручення для надання такій особі безоплатної вторинної правничої допомоги, копія якого із зазначенням реєстраційного номера повідомлення за допомогою факсимільного зв`язку, електронної пошти або через систему передається суб`єкту подання інформації та реєструється ним.

Згідно з п.8 вищевказаного Порядку призначений центром адвокат повинен прибути за зазначеною адресою місця для конфіденційного побачення із затриманою особою протягом години з моменту видачі йому доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а у виняткових випадках, крім видання доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання, - не пізніше ніж протягом шести годин з моменту видачі йому доручення.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, із досліджених судом матеріалів справи судом встановлено, що поліцейськими був виявлений автомобіль Mazda 3, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач у темну пору доби без ввімкнення фар ближнього (дальнього) світла. Водій вказаного автомобіля не реагував на вимоги поліцейських про зупинку транспортного засобу. У зв`язку з цим поліцейські правомірно примусово зупинили вказаний автомобіль, здійснили адміністративне затримання водія та доставили його у відділ поліції для встановлення особи затриманого, складення протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Під час адміністративного затримання, а також після доставлення у відділ поліції, будучи адміністративно затриманим, позивач заявляв про своє бажання скористатися правовою допомогою адвоката. У зв`язку з цим відповідно до ст.59 Конституції України, ч.3 ст.261 та ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача поліцейським мала бути забезпечена участь адвоката, чи то якого затриманий запросив самостійно, чи то призначеного центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. За відсутності адвоката під час адміністративного затримання відповідно до ч.3 ст.261 КУпАП справа могла бути розглянута тільки у випадку, якщо особа захищає себе особисто. Таке рішення затриманої особи мало бути ним особисто доведено до поліцейського та чітко зафіксована відповідна усна заява затриманого (зокрема, на відеозапису) або відповідна заява затриманого має бути в матеріалах справи в письмовій формі.

Відповідачем не надано доказів, що позивач висловив бажання захищати себе особисто під час адміністративного затримання та розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Навпаки з відеозаписів, наданих відповідачем, вбачається неодноразові заяви позивача про його бажання скористатися правовою допомогою адвоката, але розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності захисника затриманої особи.

У зв`язку з цим суд вважає, що поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача під час його адміністративного затримання було порушено право позивача на захист, яке гарантоване ст.59 Конституції України та ст.ст.261, 268 КУпАП.

Оскільки постанова капітана поліції Сторожука В.В. серії ЕНА № 3693747 від 20.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП винесена із суттєвим порушенням норм закону, а саме права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, на захист, ця постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

При цьому суд вважає, що порушення права позивача на захист є основною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП на позивача і суд не надає детальної відповіді на кожен аргумент позивача, на які позивач посилається у позовній заяві та відповіді на відзив, враховуючи, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Також в рішенні «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, розмір судового збору у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання даної позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Тому судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. підлягають стягненню з відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.122, 245, 251, 261, 263, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, Порядку інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1363, керуючись ст.ст.2, 5, 72-77, 139, 242-244, 250, 268, 286, 293, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до капітана поліції, заступника командира 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сторожука Віктора Володимировича, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м.Дніпро, Троїцька площа, 2А, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Троїцька площа, 2А, код ЄДРПОУ: , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову капітана поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сторожука Віктора Володимировича серії ЕНА № 3693747 від 20.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на відшкодування судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повне судове рішення складене 28.02.2025.

Суддя О.А. Рибкін