Справа № 495/6297/24
Суддя: Братків І. І.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 рокуСправа № 495/6297/24
Номер провадження 2-а/495/48/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі головуючої судді Братків І. І., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Білгороді-Дністровському адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Бролінський Роман Олександрович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 1255/3135 від 24.06.2024, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 адміністративного стягнення у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів, а саме 17000 грн., а провадження у справі про притягнення до адміністртивної відповідальності відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що постановою тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 1255/3135 від 24.06.2024, за ч.2 ст.210 КУпАП було визнано винним та накладенно на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів, а саме 17000 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 21.06.2024 в 11:50, військовозобов?язаний ОСОБА_1 в порушенні вимог ч. 11, ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», пп. 8, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ N? 1487 від 30.12.2022, Додаток 2, в особливий період, що діє в Україні з 17 березня 2014 року, у період з 12.04.2024 по 21.06.2024 з особистої халатності та недбалим ставленням своїх обов?язків, без поважних причин не своєчасно (не в установлений семиденний строк) особисто не повідомив другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну облікових даних (відомостей місця реєстрації), вважає що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Частиною 5 ст. 27 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що дані реєстру територіальної громади про громадян України чоловічої статі віком від 17 до 59 років, а також інших призовників, військовозобов?язаних та резервістів, місце проживання яких задекларовано або зареєстровано у відповідній територіальній громаді, передаються відповідним територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, 12.04.2024, ОСОБА_1 в межах територіальної одиниці змінено місце реєстрації через Центр надання адміністративних послуг Татарбунарської міської ради, що відповідає вимогам ч. 11, ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», а саме - призовники, військовозобов?язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров?я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв?язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов?язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

ОСОБА_1 не заперечує, що наручно не надавав протягом семи днів до ІНФОРМАЦІЯ_4 документів про зміну місця реєстрації. При зміні місця реєстрації у ЦНАП, ОСОБА_1 надано відомості з військового квитка про місце прописки, для інформування відповідного ТЦК та СП про внесення змін до реєстру територіальної громади щодо місця його реєстрації.

Положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов?язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже у відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» ІНФОРМАЦІЯ_5 отримано відомості з реєстру Татарбунарської територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_1 у зв?язку з чим не підлягало застосування ст. 210 КУпАП до ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення N?1255/233 від 21.06.2024 та постанова про накладення адміністративного стягнення N?1255/3135 від 24.06.2024 відносно ОСОБА_1 складені за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Частиною 2 ст. 210 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, та тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п?ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 5100грн. до 8500 грн.).

Жодного доказу про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 210 КУПАП в постанові не вказано, у зв?язку з чим повторність, передбачена ч. 2 ст. 210 КУПАП відсутня.

Окрім того, зазначена у постанові сума штрафу розміром 17000грн. не відповідає санкції ч. 2 ст. 210 КУпАП розміром від 5100грн. до 8500 грн.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі N?463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 N?463/1352/16-a).

Відтак просив заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху, встановивши строк для усунення недоліків 5-ть днів з моменту отримання.

29.07.2024 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява на виконання ухвали суду від 10.07.2024 відповідно до якої недоліки позовної заяви були усунуті.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (суддя Боярський О.О.) від 07 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановивши відповідачу строк для подання відзиву.

13.09.2024 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Берлінського Р.О., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1378544 надійшло клопотання про відвід судді Боярського О.О.

13.11.2024 винесено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Боярському О. О. та задоволено його заяву про самовідвід, відповідно до якої розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями визначено головуючу суддю Братків І.І.

Ухвалою суду від 22.11.2024 /суддя Братків І. І./ прийнято справу до свого провадження та витребувано докази у відповідача.

Проте вказана ухвала не була виконана, витребовувані судом адміністративні матеріали, на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, суду не надано.

20.01.2025 на адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Бролінського Р.О. про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи відповідач повідомлявся шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи міститься розписка від 26.11.2024 та 23.12.2024

У зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, доходить таких висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення наявності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість винесення ним постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, a також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожного руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом, 24.06.2024 тимчасово виконуючим обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення №1255/3135, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Як вбачається із тексту постанови, громадянином ОСОБА_1 порушенні вимоги ч. 11, ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», пп. 8, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ N? 1487 від 30.12.2022, Додаток 2, в особливий період, що діє в Україні з 17 березня 2014 року, у період з 12.04.2024 по 21.06.2024 з особистої халатності та недбалим ставленням своїх обов?язків, без поважних причин не своєчасно (не в установлений семиденний строк) особисто не повідомив другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну облікових даних (відомостей місця реєстрації), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Щодо наявності складу такого адміністративного правопорушення, суд виходить з того, що частиною 1 статті 210 КУпАП (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

У ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Диспозиція цих норм закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила військового обліку, установлені щодо призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

Частина 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що призовники, військовозобов язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування) освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, в тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформапійно-телекомунікаційні системи.

Відповідно пп. 8, п. 1 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КMУ № 1487 від 30 грудня 2022 р. Додаток 2, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених У статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 не заперечує, що наручно не надавав протягом семи днів до ІНФОРМАЦІЯ_4 документів про зміну місця реєстрації. При зміні місця реєстрації у ЦНАП, ОСОБА_1 надано відомості з військового квитка про місце прописки, для інформування відповідного ТЦК та СП про внесення змін до реєстру територіальної громади щодо місця його реєстрації.

Разом з тим, щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 саме за ч. 2 ст. 210 КУпАП, у суду відсутнідокази факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Судом ухвалою від 22.11.2024 витребовувалися адміністративні матеріали, на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, проте відповідачем такі не надано.

Таким чином, ні копії постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, ні будь-якого іншого доказу на підтвердження того, що він притягався до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП до матеріалів справи не долучено.

Отже, у зв`язку з відсутністю відповідних доказів, суд не може розцінювати ОСОБА_1 як особу, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 210 КУпАП.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме особа, що виявила факт адміністративного правопорушення та винесла плостанову про притягнення до адміністративної відповідальності, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В той же час, вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Окрім того, щодо застосованого до ОСОБА_3 штрафу, суд акцентує увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 210 КУпАП в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови вчинення такого правопорушення тягнуло за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн, що значно перевищує розмрі штрафу, встановлений санкцією ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, орган (посадова особа), який правомочний розглядати справу, має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувавна постанова у справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, а відтак, постанову по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 605,60 гривень, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «ПриватБанк» від 02.07.2024.

Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, судовий збір у сумі 605,60 гривень підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 2, 3, 5, 7, 9, 77, 79, 90, 132, 134, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 1255/3135 від 24.06.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ірина БРАТКІВ