Справа № 160/18786/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

справа №160/18786/24

адміністративне провадження № К/990/9895/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №160/18786/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, в якому просила:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.06.2024 №77 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу по вислузі років періодів її роботи з 02.09.1999 по 31.01.2009 включно;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування позивачці до стажу по вислузі років періодів її роботи з 11.10.2017 по 14.08.2020 включно;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачці до стажу по вислузі років періоди її роботи з 02.09.1999 по 31.01.2009 включно та з 11.10.2017 по 14.08.2020 включно;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки від 30.05.2024 про призначення їй пенсії за пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ відповідно до вимог частини 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та призначити позивачці пенсію за пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ відповідно до вимог частини 5 статті 45 Закону №1058-ІV.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 27.09.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025, позов задовольнив частково: визнав протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.06.2024 №77 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ; визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування позивачці до стажу по вислузі років періодів її роботи з 02.09.1999 по 31.01.2009 включно; визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування позивачці до стажу по вислузі років періодів її роботи з 11.10.2017 по 14.08.2020 включно; зобов`язав відповідача зарахувати позивачці до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років періоди її роботи з 02.09.1999 по 31.01.2009 включно, та з 11.10.2017 по 14.08.2020 включно; зобов`язав відповідача призначити позивачці пенсію відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

У свою чергу, скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Спір у даній справі виник через відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не визначає, які норми матеріального права застосовані судами не правильно або які норми процесуального права було порушено судами, а лише зазначає про незгоду із оцінкою доказів та прийнятими судовими рішеннями у цій справі з підстав того, що позивач не має відповідного стажу для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Відповідач у касаційній скарзі фактично просить про переоцінку доказів, наявних у матеріалах справи щодо наявності у позивачки страхового стажу для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, що виходить за межі касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанції, визначених статтею 341 КАС України.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі №160/18786/24, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №160/18786/24.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб