Справа № 160/26275/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26275/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року (суддя Врона Олена Віталіївна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним рішення про відмову в перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській № 33120-22356/K-01/8-0400/24 від 04.06.2024; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу: періодів роботи з 2004 року по 2010 роки на ЗАТ «Артель старателей «Амур» відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки № 27 від 26.03.2013 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення про відмову у перерахунку пенсії Головного правління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській № 33120-22356/K-01/8-0400/24 від 04.06.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.01.2004 по 12.07.2004, з 12.11.2004 по 03.03.2005, з 02.04.2005 по 10.10.2005, з 21.01.2006 по 06.09.2006, з 17.01.2007 по 25.04.2007, з 24.05.2007 по 17.09.2007, з 21.12.2007 по 27.06.2008, з 01.10.2008 по 15.01.2009, з 12.07.2009 по 20.09.2009,з 21.09.2009 по 24.09.2009, з 01.10.2009 по 14.06.2010, з 24.09.2010 по 31.12.2010 та здійснити з 01.05.2024 перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з 2004 по 2010 роки на ЗАО «Артіль старателей «Амур» відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідок № 27 від 26.03.2013. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 з 14.07.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом за № 33120-22356/К-01/8-0400/24 від 04.06.2024 повідомило, що загальний страховий стаж складає 33 роки 3 місяці 29 днів (зарахований по 31.01.2024), у тому числі додаткові роки за Списком № 1 1 рік та періоди роботи на території російської федерації з 29.04.1999 по 17.10.1999 та з 23.02.2000 по 31.12.2003. Зарахувати до страхового стажу з 1 січня 2004 року періоди роботи на території держав учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахувати заробітну плату за зазначені періоди, було можливо за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність. Враховуючи викладене, на підставі довідок про заробітну плату від 26.03.2013 за № 27, до страхового стажу неможливо було зарахувати періоди роботи з 2004 по 2010 роки, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до відповідного фонду російської федерації. Проводити розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії за період з 01.07.2000 по 31.12.2003 було можливо після проведення перевірки достовірності видачі зазначених довідок. У електронній пенсійній справі наявний лише акт, складений за результатами перевірки довідки про факт роботи від 19.10.2021 за № 57. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991.

Не погоджуючись з такими діями УПФУ, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі і із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 12.07.1984 ОСОБА_1 працював на ЗАО Артель старателей «Амур», російська федерація, Хабаровський край Аяно-Майський район: 10.04.1999 прийнятий машиністом мостового крану (наказ № 14к від 10.04.1999); 15.01.2009 звільнений за п. 3 ст. 77 Трудового кодексу російської федерації (наказ від 24.01.2009); 11.07.2009 прийнятий машиністом крана автомобільного на сезон (наказ № 26к від 11.07.2009); 12.07.2009 переведений машиністом (наказ № 29-к); 21.09.2009 переведений машиністом крана автомобільного (наказ № 36к від 19.09.2009); 14.06.2010 звільнений за спливом терміну трудового договору, п. 2 ст. 77 Трудового кодексу російської федерації (наказ № 111-к від 21.06.2010); 23.09.2010 прийнятий машиністом крана автомобільного (наказ № 178-к від 22.09.2010); 26.06.2011 звільнений за спливом терміну трудового договору, п. 2 ст. 77 Трудового кодексу російської федерації ( наказ № 115-к від 27.06.2011).

Крім того матеріали справи містять довідки ЗАТ «Артель старателей «Амур» № 105 від 27.01.2009, АТ «Артель старателей «Амур» № 164 від 24.04.2019, які додатково підтверджують роботу позивача у спірний період та довідку ОАО «Артель старателей «Амур» № 27 від 26.03.2024 про заробітну плату.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, а саме статті 6, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники мають права і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведені положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі № 646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано усі документи для підтвердження стажу і заробітної плати за періоди його роботи на території іншої держави - російської федерації, при цьому такий стаж і заробітна плата підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів.

Не є обґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості врахувати суми заробітної плати (доходу) позивача за спірний період з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків до відповідного фонду російської федерації, адже будь-яких посилань на невідповідність наданих позивачем довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів.

Позивач як громадянин України за умови підтвердження трудового стажу наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Колегія суддів зауважує, що згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відтак, відмова у включенні для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу) позивача за періоди його роботи у російській федерації з підстави, такої як неможливість проведенні перевірки довідок про заробітну плату (дохід) є протиправною.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що така обставина, як припинення взаємовідносин між Україною та рф внаслідок військової агресії останньої, не може позбавляти позивача на отримання пенсії з урахуванням суми заробітної плати (доходу), за періоди роботи у російській федерації, адже період трудової діяльності позивача на території рф мав місце задовго до виникнення цих подій.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року в адміністративній справі № 160/26275/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 11 березня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 11 березня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров