Справа № 280/5752/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/5752/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2024 в адміністративній справі №280/5752/24 за позовом Акціонерного товариства "ІНСТИТУТ ТИТАНУ" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ІНСТИТУТ ТИТАНУ" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 74/4-0801 від 22.02.2024 року про стягнення коштів платника податків у банках у рахунок погашення податкового боргу, прийняте уповноваженою особою Головного управління ДПС у Запорізькій області Павлих Оленою Миколаївною.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2024 в адміністративній справі №280/5752/24 позов задоволено.

Головне управління ДПС у Запорізькій області, не погодившись з рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято Рішення про опис майна у податкову заставу.

22.02.2024 уповноваженою особою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області Оленою Павлих винесено Рішення № 74/4 - 0801 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Позивач не погодився з Рішення № 74/4 0801 від 22.02.2024 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу та звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (ПК України) (п.1.1 ст. 1 ПК України).

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється положеннями статей 95 - 99 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Для цього контролюючий орган звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 ПК України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 95.5 статті 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави. У такому випадку рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.

При цьому, колегія суддів наголошує, що стягнення коштів за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може мати місце не стосовно будь-якого податкового боргу, а лише того, що супроводжується наявністю додаткових умов, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.

Так, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за таких умов: виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; платнику податків направлено податкову вимогу, з дня надіслання якої минуло не менше 30 календарних днів; відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. Саме сукупність вказаних обставин обумовлює правомірність рішення контролюючого органу про стягнення коштів платника податків за рахунок готівки або з рахунків, які йому відкриті в банках, на погашення податкового боргу.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що станом на момент розгляду даної справи відповідачем подано до суду позовну заяву про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Станом на день подання позовної заяви за позивачем рахується борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 468204,02 грн., з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 9052,58 грн., з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 305426,81 грн., з надходжень від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти у розмірі 410,96 грн. та з надходжень від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти у розмірі 816,31 грн. Даний факт не заперечується сторонами по справі.

Так, податковий борг з земельного податку з юридичних осіб виник внаслідок самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій, а саме: декларація № від 06.09.2023 за 2023 рік, в якій визначено суму податку, що підлягала сплаті до бюджету у розмірі 300576,07 грн.; декларація № від 18.02.2024, в якій визначено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 315904,49 грн., з щомісячною сплатою 26325,37 грн. з січня по листопад та 26325,42 грн. за грудень 2024 року.

Згідно інтегрованої картки платника податків з земельного податку з юридичних осіб податковий борг становить: 25 048,01 грн. (нараховано за березень 2023) 473,98 грн. (сплачено) + 25 048,01 грн. (нараховано за квітень 2023) + 25 048,01 грн. (нараховано за травень 2023) + 25 048,01 грн. (нараховано за червень 2023) + 25 048,01 грн. (нараховано за липень 2023) + 25 048,01 грн. (нараховано за серпень 2023) + 25 048,01 грн. (нараховано за вересень 2023) + 25 048,01 (нараховано за жовтень 2023) + 25 048,01 грн. (нараховано за листопад 2023) + 1020,00 грн.(ППР № штрафні санкції) + 25 047,96 грн. (нараховано за грудень 2023) + 600,00 грн.(ППР № штрафні санкції) + 1150,00 грн. (ППР № штрафні санкції) + 26 325,37 грн. (нараховано за січень 2024) + 26 325,37 грн. (нараховано за лютий 2024) = 305 426,81 грн.

Також податковий борг виник внаслідок самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій, а саме: декларація № від 06.09.2023 за 2023 рік, в якій визначено суму податку, що підлягала сплаті до бюджету у розмірі 8128,70 грн., з щомісячною сплатою 677,39 грн. з січня по листопад та 677,41 грн. за грудень 2023 року; декларація № від 18.02.2024, в якій визначено суму податку, що документ сформований в системі «Електронний суд» 30.04.2024 6 підлягає сплаті до бюджету у розмірі 8543,26 грн., з щомісячною сплатою 711,94 грн. з січня по листопад та 711,92 грн. за грудень 2024 року.

Згідно інтегрованої картки платника податків з земельного податку з юридичних осіб податковий борг становить: 677,39 грн. (нараховано за лютий 2023) + 677,39 грн. (нараховано за березень 2023) 162,61 грн. (сплачено) + 677,39 грн. (нараховано за квітень 2023) + 677,39 грн. (нараховано за травень 2023) + 677,39 грн. (нараховано за червень 2023) + 677,39 грн. (нараховано за липень 2023) + 677,39 грн. (нараховано за серпень 2023) + 677,39 грн. (нараховано за вересень 2023) + 677,39 (нараховано за жовтень 2023) + 677,39 грн. (нараховано за листопад 2023) + 340,00 грн. (ППР №00/6421/0417 штрафні санкції) + 677,41 грн. (нараховано за грудень 2023) + 711,94 грн. (нараховано за січень 2024) + 711,94 грн. (нараховано за лютий 2024) = 9 052,58 грн.

Надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (м. Запоріжжя) податковий борг виник внаслідок самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з екологічного податку та розрахунків до них, а саме: розрахунок (Додаток 2) до податкової декларації № від 18.10.2023 (термін сплати 20.11.2023), в якому визначено суму податкового зобов`язання за ІІІ квартал 2023 року у розмірі 419,94 грн.; розрахунок (Додаток 2) до податкової декларації № від 08.02.2024 (термін сплати 19.02.2024), в якому визначено суму податкового зобов`язання за ІV квартал 2023 року у розмірі 419,94 грн.

Надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (Біленківська громада) податковий борг виник внаслідок самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з екологічного податку та розрахунків розрахунок (Додаток 2) до податкової декларації № від 18.10.2023 (термін сплати 20.11.2023), в якому визначено суму податкового зобов`язання за ІІІ квартал 2023 року у розмірі 205,52 грн.; розрахунок (Додаток 2) до податкової декларації № від 06.02.2024 (термін сплати 19.02.2024), в якому визначено суму податкового зобов`язання за ІV квартал 2023 року у розмірі 205,52 грн.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, відповідачем до загальної суми податкового боргу було включено суми, які нараховані до сплати у грудні 2023 року лютому 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваному рішенні відсутні відомості про наявність податкового боргу із задекларованих зобов`язань, який не сплачено позивачем протягом 90 календарних днів з моменту його виникнення. При цьому, згідно із вказаним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу, яка, однак, так само не визначена в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначена вище обставина, не узгоджується з вимогою закону для таких рішень щодо обов`язкового спливу строку 90 календарних днів, протягом яких не сплачено податковий борг.

Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 по справі №440/4736/19 вказав на необхідність чіткого і зрозумілого формулювання такого рішення в частині визначення, зокрема, конкретної суми, яка підлягає стягненню та підстави виникнення цього податкового боргу. Необхідність зазначення суми податкового боргу, а також підстав його виникнення пов`язана із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.

Відповідно, у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, про які вже зазначалося, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.

Аналогічні підходи до правозастосування пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України знайшли відображення у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №805/1427/17. У цій постанові Верховний Суд також зазначав, що принцип правової визначеності, як загальний правовий принцип, поширюється, в тому числі, на етап правозастосування. Органи державної влади повинні дотримуватися цього принципу та забезпечувати правову передбачуваність прийнятих ними рішень, що досягається, зокрема чіткістю визначення правового стану особи, якої стосується індивідуальний акт.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване у цій справі рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому зазначено про погашення усієї суми податкового боргу, не дає можливості встановити суму податкового боргу щодо погашення якого його прийнято, та надати докази щодо сплати відповідних податкових зобов`язань. Відсутність у рішенні Головного управління ДПС у Запорізькій області вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині 2 статті 2 КАС України.

Крім того, пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів. Стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу може відбуватися або (1) шляхом звернення контролюючого органу до суду з відповідним позовом, або (2) шляхом прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу про стягнення коштів: (а) за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або (б) коштів з рахунків такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей.

Другий спосіб реалізації контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу має свої обов`язкові умови, при дотриманні сукупності яких такий спосіб реалізації є правомірним, а саме: 1) виникнення податкового боргу внаслідок несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, 2) несплата грошових зобов`язань протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; 3) відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. Такі умови дають підстави вважати, що основною особливістю такого заходу є безспірність суми податкового боргу за вимогою контролюючого органу.

Обидва способи реалізації контролюючими органами заходів з погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів можуть бути реалізовані при дотриманні вимог, передбачених пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України щодо попереднього направлення (вручення) податкової вимоги, який не встановлює різниці між способами стягнення коштів контролюючими органами: за судовим рішенням чи шляхом прийняття самостійного рішення керівником контролюючого органу.

Різниця полягає виключно в частині кількості днів, які мають сплинути після направлення податкової вимоги: 1) контролюючий орган набуває право на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу (незалежно від виду податку і підстав виникнення податкового боргу) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 30 днів після направлення платникові податків податкової вимоги; 2) контролюючий орган набуває право на прийняття рішення про стягнення податкового боргу з самостійно задекларованих платником податків грошових зобов`язань після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, але не раніше ніж через 30 днів після направлення (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Про необхідність зазначення конкретних сум у рішенні про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу свідчить те, що контролюючий орган має право пред`явлення платіжних інструкцій банкам на підставі такого рішення, отже рішення не може бути ані безмежним, ані невизначеним.

Платник податків також має право бути обізнаним про розмір грошових коштів, які за таким рішенням списуватимуться з рахунків у банках без його згоди та без звернення до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправним Рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 22.02.2024 №74/4 - 0801 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу та його скасування.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, позивачем не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2024 в адміністративній справі №280/5752/24, - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2024 в адміністративній справі №280/5752/24, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак