Справа № 580/12993/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року справа № 580/12993/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) (вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця, 21010, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 вх.№60923/24 представник позивача Мневець Олександр Миколайович (Довіреність НСР 279873 від 06.03.2024) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною відмову Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) про направлення до територіального органу ПФУ подання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. б) ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону України № 3946-12 від 04.02.94, із змінами, внесеними згідно із Законом № 51-IV ( 51-15) від 04.07.2002), викладену у листі № 31/31/Щ-2390-1938-2024 від 25.09.2024;

- зобов?язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) направити до територіального органу ПФУ подання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. б) ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону України № 3946-12 від 04.02.94, із змінами, внесеними згідно із Законом № 51-IV ( 51-15 ) від 04.07.2002).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27.08.2024 звернувся до відповідача із заявою, де просив направити до територіального органу Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту б) статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII, «Про пенсійне забезпечення осіб, з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII), проте відповідачем відмовлено, оскільки заявником не було досягнуто показників, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, а саме: досягнення на день звільнення зі служби 45 - річного віку та наявності страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. Не погоджуючись, з відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

01.01.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику учасників справи в судове засідання.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що на момент звільнення з МВС у позивача відсутня вислуга років, яка визначена пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону №2262, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що наказом Жашківського РВУ МВС (по особовому складу) від 03.07.1995 № 181 о/с позивача звільнено у запас ЗСУ із постановкою на військовий облік, за власним бажанням.

Позивач подав відповідачеві заяву, в якій просив направити до територіального органу Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту б) статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 25.09.2024 за вих №31/31/Щ-2390-1938-2024 «Про призначення пенсії» Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) повідомило Позивача про те, що подана заява задоволенню не підлягає, оскільки заявником не було досягнуто показників, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, а саме: досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку та наявності страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Позивач важає відмову відповідача у направленні до територіального органу Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії за вислугу років протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Згідно з п. б ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно матеріалів справи вбачається, що Позивач з 09.05.1982 по 15.05.1989 проходив військову службу в Радянській Армії, з 25.07.1990 по 04.07.1995 Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ УМВС України в Черкаській області та у зв`язку з цим має намір отримувати пенсію у відповідності до Закону № 2262-XII.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону №2262-XII, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахід звільнення частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ україни, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового оклад пор скла органально диковной стьн захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII встановлено розмір вислуги за якої особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), призначається пенсія за вислугу років незалежно від віку.

Згідно з статтею 17 Закону №2262-ХІI при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги).

При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Отже, законодавець розмежовує такі поняття як вислуга років та календарна вислуга років. При цьому, календарне обчислення вислуги років для визначення права на пенсію за вислугу років запроваджено нормами Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-V (набрав чинності 01.10.2011), який прийнято з метою визначення заходів подальшого реформування пенсійної системи та збалансування солідарної системи пенсійного страхування та яким пропонувалось поступово збільшити необхідну вислугу для призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та деяким іншим особам, запровадивши при цьому календарне обчислення.

Системний аналіз вказаних норм Закону №2262-XII дає підстави для висновку, що виникнення права на пенсію за вислугою років пов`язують з наявністю саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі до якої, як виняток, передбачено зарахування періоду, зазначеного у частині 2 статті 17 Закону №2262-XII. При цьому, до загальної вислуги років підлягає зарахуванню і стаж роботи у пільговому обчисленні, який теж враховується при призначенні пенсії, однак за умови наявності в особи першочергово календарної вислуги років, передбаченої ст.12 Закону №2262-XII.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 27 березня 2018 року (справа №295/6301/17), від 10 липня 2019 року (справа №1840/3347/18), від 22 серпня 2019 року (справа №295/7220/16-а), від 17 жовтня 2019 року (справа № 761/19075/17) та від 24 жовтня 2019 року (справа №761/14626/17).

Разом з тим, стаття 17 Закону №2262-ХII не містить ні відсильних норм, ні посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними нормативно-правовими актами.

3 матеріалів справи вбачається, що вислуга років Позивача станом на день звільнення складає: у календарному обчисленні - 11 років 11 місяців 17 днів, у пільговому обчисленні більше 12 років.

Таким чином, враховуючи положення Закону №2262-XII, для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі.

Станом на день звільнення зі служби у позивача необхідна кількість календарної вислуги років відсутня, а тому права на призначення пенсії за вислугу років він не набув.

Так, Позивач вказує на наявність у нього всіх необхідних складових для призначення йому пільгової пенсії згідно Закону №2262-XII, однак вони були відсутні на момент звільнення з органу внутрішніх справ УМВС - України в Черкаській області. В той час, як Закон №2262-XII встановлює необхідність мати відповідні показники саме на момент звільнення, а не пов`язує призначення пільгової пенсії при досягненні таких показників порізно в майбутньому.

Враховуючи зазначені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи вбачається відсутність у позивача вислуги років на момент звільнення з МВС необхідної для призначення пенсії вислугу років, яка визначена пунктом «б» статті 12 Закону N? 2262-XII, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів і перевірених доводів на підставі аналізу чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не належать.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Враховуючи, що у задоволенні адміністративного позову відмовлено, відсутні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду складене 10.03.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО