Справа № 213/4391/24
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4391/24
Номер провадження 2-а/213/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, адміністративну справу №213/4391/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності учасників процесу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позовна заява відправлена засобами поштового зв`язку 12.10.2024 та отримана судом 18.10.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2024 на позивача було накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. Постановою №688 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянутою Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 . У зазначеній постанові вказано, що 02.10.2024 року о 15 годині 00 хвилин посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено факт порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме: абзацу 1 пункту 3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року №402. Зазначено, що ним не було пройдено повторний медичний огляд через 5 років, що є порушенням підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року та абзацу 3 і 5 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу». З вчиненням вказаного адміністративного правопорушення позивач не погоджується. Зазначає, зокрема, що в постанові Відповідач зазначає, що по відношенню до нього медичний огляд здійснювався останній раз у 1996 році, однак за даними військово-облікового документу з Резерв+, сформованого 01.10.2024 року, вбачається проходження ним медичної комісії 15.10.2002 року в тому ж ІНФОРМАЦІЯ_4 , якою його визнано непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Поєднуючи факти, того, що відповідно до висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.10.2002 року його визнано непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, а Закон України №3621-ІХ від 21.03.2024, який передбачає, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби встановлює строк проходження мною повторного ВЛК до 04 лютого 2025 року включно. Це означає, що штраф, передбачений статтею 210-3 КУпАП не може бути застосований до нього через не проходження ВЛК з наступних причин:

- військово-облікові дані мною оновлені 22.05.2024 року через додаток Резерв+;

- за всіма повістками, що видавались на моє ім`я, я завжди вчасно та в строк прибував до органів ТЦК та СП;

- відсутні докази неявки мною до ІНФОРМАЦІЯ_6 за викликом по повісткам, зокрема за повістками з викликом для проходження ВЛК;

- законами не встановлено обов`язок самостійного прибуття громадянами для проходження медичної комісії, окрім як за викликом на неї за повісткою;

- закони не мають зворотної дії, а отже положення статті 210-3 КУпАП могли б бути застосовані до мене за наведеними у постанові доводами лише у випадку не проходження мною медичної комісії по виклику за повісткою до 04 лютого 2025 року;

- належним доказом з виконання ним обов`язку, встановленого законом по прибуттю на ВЛК за повісткою слугує довідка №210/15 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.10.2024 року №3189.

Вважає, що під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП та винесенні постанови №688, посадовою особою допущено низку порушень процедури, встановленої для розгляду таких справ, зокрема не дотримано строків, встановлених законом, а також невірно трактовано закони та підзаконні акти, що має наслідком їх неправильне застосування, тому постанова, якою накладено штраф - є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.10.2024 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.11.2024 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву згідно якого заперечив проти позову. ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

Зазначає, що відповідно до реєстраційної картки ЄСІТС позовна заява подана Позивачем до суду 18.10.2024 року, Постанова про адміністративне правопорушення винесена 02.10.2024 року, термін оскарження становить 10 днів з дня винесення постанови, тобто 11.10.2024 року. А отже Позивачем пропущений термін звернення до суду для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 02.10.2024 року Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході розмови з ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено факт порушення ним правил військового обліку. А саме, Позивач останній раз проходив військово-лікарську комісію в 2002 році, що підтверджується записом в його обліковій картці та записом в застосунку «РЕЗЕРВ+». Будь-які відомості про проходження останнім медичного огляду після 2002 року відсутні. При цьому, не надходження військовозобов`язаному повістки на виклик для проходження медичного огляду, не звільняє військовозобов`язаного згідно пункту 3.2. «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 проходити медичний огляд 1 раз на п`ять років Окрім того, у військовому квитку військовозобов`язаного ОСОБА_1 міститься запис з датою про встановлення ступінь придатності, відповідно проходження останнім медичного огляду. Відтак, Позивачу було відомо дату проходження ним медичного огляду.

Твердження позивача, що він не бачив і не знав про те, що по відношенню до нього складено протокол і тим паче, розглядається справа - є оманливим та не відповідає дійсності, так як 02.10.2024 року відносно Позивача було складено протокол №688 про адміністративне правопорушення, де чітко видно його підписи на першому аркуші, на другому аркуші проте, що справа про адміністративне буде розглядатись об 16:00 хв. 02.10.2024 року, а також в «розділі» пояснення та зауваження ОСОБА_1 особисто написав, що 12.07.2024 року з`явився по повістці в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в кабінеті №17 звірили мої особисті дані і видали повістку для проходження ВЛК на 02.10.2024 року», де останній також поставив особистий підпис. А також ОСОБА_1 зазначив, що просить розглянути його справу сьогодні (тобто 02.10.2024 року) де також поставив особистий підпис.

Позивач зазначає, що в постанові №688 зазначено, що медичний огляд здійснювався останній раз в 1996 році та нібито він не був присутній під час розгляду справи. З приводу 1996 року дана дата є механічною опечаткою, та може бути визнаною як помилкою чи неправильним оформленням. З приводу відсутності під час розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 також не погоджується з Позивачем так, як постанова наявна у Позивача, тобто перед отриманням він з нею ознайомлювався і якщо мав би якісь зауваження то міг би висловити їх ще при вручені.

Статтею 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. В період з 2002 року по 2024 рік позивач не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду. Відповідно така бездіяльність позивача є триваючою. За змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення. Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 02.10.2024 року. Згідно статті 254 КУпАП відносно позивача був оформлено протокол, не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Навіть, як зазначає Позивач він нібито прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 12.07.2024 року, то термін накладення адміністративного правопорушення все одно не сплинув так, як становив до 12.10.2024 року (три місяці з дня його виявлення). Тому Відповідачем правомірно то у строки було притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач посилається на прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2024 року - громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби. Тобто у випадку Позивача до 04.02.2025 року. На день притягнення Позивача до адміністративної відповідальності останній проходив медичний огляд у 2002 році, тобто враховуючи, що медичний огляд проводиться 1 раз на п`ять років, то він повинен був пройти медичні огляди у 2007 році. 2012 році, 2017 році та у 2022 році, що в свою чергу є систематичним, триваючим правопорушенням.

28.11.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив.

В судове засідання, призначене на 19 лютого 2025 року о 16:00 год. сторони не з`явились. В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.20). Представник відповідача Ліщишина О.Я. також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. ІНФОРМАЦІЯ_3 заперечує проти вимог позивача та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.53).

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

02 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол №688 про адміністративне правопорушення, за змістом якого цей протокол складений офіцером відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_5 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 в кабінеті (приміщенні) № 17, який (яке) знаходиться в будівлі №1, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом суть адміністративного правопорушення: "02.10.2024 року о 15 год. 00 хв., в ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт порушення підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року та абзац 3 і 5 частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово- лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_1 проходив медичний огляд 2002 року та згідно вимог абзацу 1 пункту 3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 №402 (зі змінами), не пройшов повторний медичний огляд військовозобов`язаних через 5 років, що є порушенням правила військового обліку. В подальшому порушував вимоги законодавства в період з 2002 року по"02" 10 2024 року. Чим вчинив(ла) правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 року й донині діє особливий період в умовах правового режиму воєнного стану, тому за порушення в особливий період Закону України "Про оборону Україну" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення."

Згідно з протоколом ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год 00 хв 02.10.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №17 будівля 1 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Панаса Мирного, 32.

У протоколі про адміністративне правопорушення наявне письмове пояснення ОСОБА_1 , за змістом якого він зазначив, що "12.07.2024 з`явився по повістці в ІНФОРМАЦІЯ_7 , в кабінеті №17 звірили його дані і видали повістку для проходження ВЛК на 02.10.2024р. Просить розглядати його справу сьогодні."

02 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 прийняв постанову №688 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП.

За змістом постанови було встановлено, що "02.10.2024 року о 15 годині 00 хвилин посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який останній раз проходив медичний огляд у 1996 році та згідно з вимогами абзацу 1 пункту 3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 №402 (зі змінами), не пройшов повторний медичний огляд військовозобов`язаних через 5 років, що є порушенням підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року та абзацу 3 і 5 частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Та в подальшому порушував вимоги законодавства в період з 2008 року по сьогоднішній день. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 року й донині діє особливий період в умовах правового режиму воєнного стану, тому за порушення в особливий період Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення."

Отже, підставою притягнення позивача до адміністративною відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП стало те, що ОСОБА_1 не пройшов повторний медичний огляд військовозобов`язаних через 5 років.

Відповідно до інформації в мобільному застосунку Резерв+ за унікальним номером 1, ОСОБА_1 уточнив свої військово-облікові дані 22.05.2024 року. Дата проходження ВЛК зазначена 15.10.2002.

Відповідно до довідки №210/15 військово-лікарської комісії медичний огляд ВЛК солдата ОСОБА_1 проведено 02 жовтня 2024 року.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

Вказана редакція ч.3 ст.210 КУпАП діє з 19.05.2024р. відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частинами першою - третьою ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Спірні правовідносини регулюються приписами ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 глави ІІІ розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р., медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників відділу РТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) РТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК.

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Вказана редакція зазначеного Положення діє з 25.08.2023р.

З огляду на викладене, одним із елементів правил військового обліку є проходження медичного огляду військовозобов`язаним.

Проходження повторного медичного огляду окреслено часовими рамками один раз на п`ять років.

Водночас, із змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП і постанови по справі про адміністративне правопорушення слідує, що в них не окреслений часовий п`ятирічний період, протягом якого позивач не проходив повторний медичний огляд.

При цьому, протокол і постанова містять розбіжності в даті проходження ОСОБА_1 медичного огляду - у протоколі зазначається 2002 рік, а у постанові - 1996 рік.

Окрім цього, нормами ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024р. набув чинності Закон № 3696-ІХ від 09.05.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже до 19.05.2024р. норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Водночас, починаючи з 19.05.2024р., встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

З огляду на викладене, позивач не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з 2002 року, оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024р.

Також притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії.

Із змісту норми ст.283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення (в тому числі не згадується складений протокол про адміністративне правопорушення).

Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.3 ст.210 КУпАП, відповідачем не здобуто.

Наведені доводи мають визначальне значення для вирішення спору, через що решта тверджень та аргументів сторін не розцінюються як такі, що спричиняють принциповий вплив на висновки суду.

У даному ж випадку спеціальною є правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

В аспекті наведеного, тягар доказування у справах про адміністративні правопорушення покладено на відповідача.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП; складену постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд дійшов до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові № 688 від 02.10.2024р.

За таких умов належить визнати протиправною і скасувати постанову № 688 від 02.10.2024р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 , про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, і накладення на нього штрафу в розмірі 17000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Крім того, суд, ухвалюючи рішення, керується правовими висновками, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення від 02.10.2024 року № 688 підлягає скасуванню як протиправна, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача, як юридичної особи, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений при зверненні до суду із даною позовною заявою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 242-246, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Скасувати Постанову № 688 по справі про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати по справі в сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня вручення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Попов