Справа № 160/23168/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23168/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року (суддя Олійник В.М., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 25.10.2024 року) у адміністративній справі №160/23168/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певний період роботи, зобов`язання повторно розглянути заяву про зміну страхового стажу, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі по тексту відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії від 27.06.2024 року №ПС 28; зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути її заяву про призначення пенсії від 19.06.2024 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи період роботи з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове. яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилався на статті 24, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; п.4.7 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1; пункти 1, 3, 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 та зазначив, що на момент подання заяви про призначення пенсії (9.06.2024 року) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повних 63 роки. В трудовій книжці встановлено виправлення в записі №3, закреслено дату з якої ОСОБА_1 зачислено на посаду техніка в Верхньодніпровське будинкоуправління, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Архівною довідкою №149 від 18.06.2024 року, виданою Верхньодніпровським трудовим архівом неможливо підтвердити стаж роботи за період з 01.04.1980 року по 05.11.11.1982 року, оскільки документи в архів не надходили. Станом на 31.10.2010 року стаж ОСОБА_1 становить 29 років 01 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (менше 31 року).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має страховий стаж підтверджений записами трудової книжки серія № НОМЕР_1 від 02.04.1979 року, щодо спірного періоду: запис №3 - на підставі наказу №33 від 31.03.1980 року, зарахована на посаду техніка наглядача в Верхньодніпровське домоуправління; запис №4 - на підставі наказу №98к від 05.11.1982 року, звільнена з роботи згідно з заявою. 19.06.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії «про зміну страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року» до якої долучила архівну довідку №149 від 18.06.2024 року, видану Верхньодніпровським трудовим архівом. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №ПС28 від 27.06.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Як вбачається з тексту рішення пенсійного органу: ОСОБА_1 надала архівну довідку №149 від 18.06.2024 року, видану Верхньодніпровським трудовим архівом, в якій зазначено, що документи з кадрових питань (особовий склад) по Верхньодніпровському будинкоуправлінню на зберігання до архіву не надходили, тому підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 за період з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року не має можливості. Згідно розрахунку стажу (форма РС-право), обрахованого по 31.10.2010 року страховий стаж ОСОБА_1 становить - 29 років 01 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (менше 31 рік). Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, 2, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; статтями 5, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 3, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1; пунктами 1.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58; Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 року №162.2.10 та прийшов до висновку про те, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Суд зазначив, що обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці покладено на керівників підприємств, власників або уповноважені ним органи, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису, відсутність на печатці коду ЄДРПОУ, нечіткість на печатці назви підприємства чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Суд вважав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року, оскільки стаж роботи підтверджено відповідними доказами. Суд прийшов до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.06.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії «про зміну страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року» до якої долучила архівну довідку №149 від 18.06.2024 року, видану Верхньодніпровським трудовим архівом.

Встановлено, що заява ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та рішенням №ПС 28 від 27.06.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік). Як вбачається з тексту рішення пенсійного органу, архівна довідка №149 від 18.06.2024 року, видана Верхньодніпровським трудовим архівом не підтверджує стаж з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року, оскільки в ній зазначено, що документи з кадрових питань (особовий склад) по Верхньодніпровському будинкоуправлінню на зберігання до архіву не надходили. Згідно розрахунку стажу (форма РС-право) обрахованого по 31.10.2010 року страховий стаж ОСОБА_1 становить - 29 років 01 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (менше 31 рік).

Згідно записів трудової книжки серія № НОМЕР_1 від 02.04.1979 року ОСОБА_1 з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року техніком - наглядачем наглядача в В.Дніпровському домоуправлінні (запис №3; наказ від 31.03.1980 року №33 про прийняття на роботу; запис №4, наказ від 05.11.1982 року №98к про звільнення з роботи).

Як вбачається з трудової книжки серія № НОМЕР_1 від 02.04.1979 року ОСОБА_1 поверх запису та поряд про зарахування на посаду (01.04.1979 року) зроблено запис 01.04.1980 року: «исправленому верить. Управдомами. Подпись. Чечель. Печатка».

Відповідно до частин 1,2, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.4, 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. У разі необхідності зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за N таким-то недійсний». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Аналізуючи докази у справі та законодавств, яке регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці покладено на керівників підприємств, власників або уповноважені ним органи, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису, відсутність на печатці коду ЄДРПОУ, нечіткість на печатці назви підприємства чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу ОСОБА_1 . Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність зарахуванні до страхового стажу роботи спірного періоду роботи ОСОБА_1 з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року, є протиправними.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1980 року по 05.11.1982 року та зобов`язання повторно розглянути її заяву від 19.06.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарг не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року у адміністративній справі №160/23168/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова