Справа № 560/16233/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо відмови у звільненні з військової служби за результатами розгляду рапорту про звільнення та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України повторно розглянути рапорт про звільнення з військової служби та прийняти за ним рішення про звільнення з військової служби на підставі наданих документів.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04.10.2024 подав рапорт про звільнення за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Листом від 11.10.2024 відповідач повідомив про відмову у звільненні з військової служби, посилаючись на відсутність документу, що підтверджує потребу у постійному догляді. Вважає рішення військової частини НОМЕР_1 протиправним, оскільки надав необхідні документи, які підтверджують догляд за матір`ю. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 08.11.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 04.12.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Оскільки відповідач правом на подання відзиву не скористався, то відповідно до вимог частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

04.10.2024 позивач подав рапорт до командира взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військовому службу".

До рапорту про звільнення з військової служби позивач долучив копії паспорту громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, військового квитка, свідоцтва про народження, витяг з ДРАЦСГ щодо актового запису про народження №7 від 05.09.2024, паспорту громадянина України, картки платника податків ОСОБА_2 , довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №91970, виданої Хмельницькою обласною медико-соціальною експертизою комісією 28.08.2024, висновок лікарсько-консультативної комісії при КНП "Хмельницької обласна лікарня" Хмельницької обласної ради №4347 про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, який виданий 03.09.2024 (за формою №080-4/о), висновок лікарсько-консультативної комісії при KНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради від 03.09.2024 про потребу в постійному сторонньому догляді, довідку №К-03-38511 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 28.03.1948, про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 13.03.2004, про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 від 09.11.1998, про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 від 30.04.2023, про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 14.03.1975, про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 під 20.01.1999 та заява ОСОБА_2 , якою підтверджує відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вавринчук О.М.

Листом від 11.10.2024 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відмову у задоволенні рапорту. Відповідач зазначив, що рапорт про звільнення адресований не по команді, тобто, без дотримання порядку підпорядкованості командиру військової частини НОМЕР_1 . Крім того, долучені до рапорту документи не дають змогу встановити наявність чи відсутність у ОСОБА_2 інших членів сім`ї І-ІІ ступеня споріднення, на яких відповідно до законодавства покладений обов`язок здійснювати постійний догляд за нею, та здійснення чи нездійснення (якщо нездійснення, то причини нездійснення) такими членами сім`ї постійного догляду.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо звільнення з військової служби, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції станом на день виникнення спірних відносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, обов`язковою умовою для звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, є відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості або якщо такі члени сім`ї самі потребують необхідного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України регулює Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

За змістом пункту 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі - Інструкція №170 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно з абзацом 13 пункту 14.10 Розділу XIV Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Отже, звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або наявність інших поважних причин здійснюється шляхом подання військовослужбовцем, який не висловив бажання продовжувати військову службу, рапорту та документів, які підтверджують наявність правових підстав для звільнення його з військової служби, і такий рапорт має бути адресований вищій посадовій особі.

Крім того, подання рапорту по команді означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Посилання представника військової частини НОМЕР_1 на подання рапорту без дотримання порядку підпорядкованості командиру суд вважає необґрунтованим, оскільки за результатом розгляду рапорту та долучених до нього документів відповідач у листі від 11.10.2024 відмовив позивачу у звільненні з військової служби, тобто по суті рапорту. Відтак, подання рапорту не по команді не може слугувати самостійною підставою для відмови у звільненні з військової служби.

У листі від 11.10.2024 відповідач вказав, що долучені до рапорту документи не дають змогу встановити наявність чи відсутність у ОСОБА_2 інших членів сім`ї І-ІІ ступеня споріднення, на яких відповідно до законодавства покладений обов`язок здійснювати постійний догляд за нею, та здійснення чи нездійснення (якщо нездійснення, то причини нездійснення) такими членами сім`ї постійного догляду.

Разом з тим, при розгляді рапорту від 03.10.2024 відповідач не надав оцінку заяві ОСОБА_2 , якою матір позивача нотаріально підтвердила відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, що посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вавринчук О.М.

Тому, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби за результатами розгляду рапорту від 03.10.2024.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби у зв`язку з необхідністю на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснювати догляд за матір`ю з числа осіб з інвалідністю II групи, суд враховує, що повноваження щодо рішення (наказу) про звільнення військовослужбовця з військової служби приймає командир військової частини за місцем проходження військової служби на підставі аналізу рапорту та доданих до нього документів. Водночас, на суд покладені повноваження щодо правової оцінки рішення, яке є предметом спору.

Під час вирішення спору щодо правомірності рішень та дій, суд, діючи в межах повноважень, наданих статтею 124 Конституції України, перевіряє, чи дотримані відповідачем під час їх прийняття вимоги статті 19 Конституції України, не втручаючись у дискреційні повноваження відповідача щодо встановлення права позивача на звільнення з військової служби.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Ефективний спосіб захисту повинен бути адекватним наявним обставинам.

У постанові від 08.11.2019 у справі №420/914/19 Верховний Суд зазначив, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За змістом підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 ) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) звільнення військовослужбовців із військової служби на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Отже, звільнення військовослужбовця з військової служби (наказ) здійснюється особами, перелік яких визначений пунктом 225 Положення №1153/2008, за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", підтверджених відповідними документами. Повноваження щодо встановлення підстав звільнення, визначених вказаною нормою Закону шляхом дослідження документів, наданих військовослужбовцем, покладені на відповідного командира.

У постанові від 05.09.2018 у справі № 826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи існуючий спір між сторонами щодо змісту, повноти та достовірності документів, наданих позивачем на підтвердження наявності підстав для звільнення з військової служби, частина з яких відповідачем не досліджувалась під час прийняття висновку про відмову щодо звільнення, суд вважає, що умови, необхідні для зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII відсутні.

Належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин є зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт від 03.10.2024 про звільнення з військової служби.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 03.10.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_8 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за матір`ю з числа осіб з інвалідністю II групи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_9 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_10 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук