Справа № 280/5861/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/5861/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Боно-ВМ» на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (суддя Артоуз О.О., повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року) в справі № 280/5861/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Боно-ВМ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Боно-ВМ» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - ГУ ДПС), Державної податкової служби України (далі - ДПС) про:

визнання протиправною бездіяльності в частині нездійснення реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) наступних податкових накладних: № 94 від 30.10.2023 на суму 51 818,80 грн., ПДВ 10 363,76 грн., № 96 від 06.11.2023 на суму 36 286,50 грн., ПДВ 7 257,30 грн., № 97 від 13.11.2023 на суму 211 983,20 грн., ПДВ 42 396,64 грн., № 102 від 27.11.2023 на суму 55 822 грн., ПДВ 11 164,40 грн., № 105 від 11.12.2023 на суму 54 740,90 грн., ПДВ 10 948,18 грн., № 107 від 18.12.2023 на суму 61 715,10 грн., ПДВ 12 343,02 грн., № 1 від 02.01.2024 на суму 24 467,30 грн., ПДВ 4 893,46 грн., № 4 від 15.01.2024 на суму 26 326,60 грн., ПДВ 5 265,32 грн., № 9 від 29.01.2024 на суму 60 296,10 грн., ПДВ 12 059,22 грн., № 10 від 05.02.2024 на суму 16 223,10 грн., ПДВ 3 244,62 грн., № 12 від 12.02.2024 на суму 27 382,30 грн., ПДВ 5 476,46 грн., № 19 від 26.02.2024 на суму 200 409,10 грн., ПДВ 40 081,81 грн., № 21 від 04.03.2024 на суму 268 998,70 грн., ПДВ 53 799,73 грн., № 23 від 11.03.2024 на суму 31 721,25 грн., ПДВ 6 344,25 грн.;

зобов`язання ГУ ДПС зареєструвати у ЄРПН датою подання їх на реєстрацію наступні податкові накладні: № 94 від 30.10.2023 на суму 51 818,80 грн., ПДВ 10 363,76 грн., № 96 від 06.11.2023 на суму 36 286,50 грн., ПДВ 7 257,30 грн., № 97 від 13.11.2023 на суму 211 983,20 грн., ПДВ 42 396,64 грн., № 102 від 27.11.2023 на суму 55 822 грн., ПДВ 11 164,40 грн., № 105 від 11.12.2023 на суму 54 740,90 грн., ПДВ 10 948,18 грн., № 107 від 18.12.2023 на суму 61 715,10 грн., ПДВ 12 343,02 грн., № 1 від 02.01.2024 на суму 24 467,30 грн., ПДВ 4 893,46 грн., № 4 від 15.01.2024 на суму 26 326,60 грн., ПДВ 5 265,32 грн., № 9 від 29.01.2024 на суму 60 296,10 грн., ПДВ 12 059,22 грн., № 10 від 05.02.2024 на суму 16 223,10 грн., ПДВ 3 244,62 грн., № 12 від 12.02.2024 на суму 27 382,30 грн., ПДВ 5 476,46 грн., № 19 від 26.02.2024 на суму 200 409,10 грн., ПДВ 40 081,81 грн., № 21 від 04.03.2024 на суму 268 998,70 грн., ПДВ 53 799,73 грн., № 23 від 11.03.2024 на суму 31 721,25 грн., ПДВ 6 344,25 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовані рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС України у Запорізькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.12.2023 № 10236177/36491477, від 25.12.2023 № 10236181/36491477, від 25.12.2023 № 10236183/36491477, від 25.12.2023 № 10236179/36491477, від 06.02.2024 № 10507594/36491477, від 06.02.2024 № 10507595/36491477, від 07.03.2024 № 10676980/36491477, від 07.03.2024 № 10676981/36491477, від 07.03.2024 № 10676982/36491477, від 21.03.2024 № 10759310/36491477, від 21.03.2024 № 10759312/36491477, від 08.05.2024 № 11020700/36491477, від 08.05.2024 № 11020709/36491477, від 08.05.2024 № 11020702/36491477.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «БОНО-ВМ»: № 94 від 30.10.2023, № 96 від 06.11.2023, № 97 від 13.11.2023, № 102 від 27.11.2023, № 105 від 11.12.2023, № 107 від 18.12.2023, № 1 від 02.01.2024, № 4 від 15.01.2024, № 9 від 29.01.2024, № 10 від 05.02.2024, № 12 від 12.02.2024, № 19 від 26.02.2024, № 21 від 04.03.2024, № 23 від 11.03.2024.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року заява представника позивача адвоката Ями Д.М. про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволена частково.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ТОВ «БОНО-ВМ» судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити додаткове рішення, стягнувши на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 грн.

Апелянт вказує, що при визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід врахувати наступне: надважливість результату вирішення справи для позивача, наявність у відповідача можливості відновити порушене право позивача добровільно, тому вважає, що гонорар в розмірі 10 000 грн не є надмірним.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2024 між ТОВ «БОНО-ВМ»? та адвокатом?Ямою Д.М. укладено договір про надання правничої допомоги і здійснення представництва № 543-а-2024?. Предметом договору є здійснення адвокатом представництва інтересів клієнта та надання йому правової допомоги? у всіх цивільних, адміністративних, кримінальних справах та провадженнях, справах господарського, адміністративного та конституційного судочинства на території України та поза її межами, незалежно від правового та процесуального статусу клієнта (п. 1.1. Договору).

Представником надано суду акт?приймання-передачі послуг від 12.06.2024 в якому зазначено найменування та вартість послуг: складання позовної заяви (12.06.2024) на суму 4000 грн.

Також, разом із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу представником позивача надано приймання-передачі послуг від 05.12.2024 на суму 6500,00 грн., згідно з яким адвокатом надано наступні послуги: складання відповіді на відзив (01.09.2024) вартістю 4000 грн., складання клопотання про залучення співвідповідача (01.09.2024) вартістю 500 грн., складання заперечень проти клопотання про долучення додаткових доказів (23.11.2024) вартістю 2000 грн.

Врахувавши, що ця справа є справою незначної складності, розглядалася судом в порядку спрощеного позовного (без виклику сторін) за наявними матеріалами справи, враховуючи сталість судової практики зі спірного питання, обсяг задоволених позовних вимог, обґрунтованість та необхідність наданого обсягу правової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 2000,00 грн.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджено документально, а саме: договором про надання правничої допомоги і здійснення представництва № 543-а-2024?, укладеним 12 червня 2024 року між ТОВ «Боно-ВМ»? та адвокатом?Ямою Д.М., актом?приймання-передачі послуг від 12 червня 2024 року - послуги зі складання позовної заяви на суму 4000 грн, актом приймання-передачі послуг від 05 грудня 2024 року на суму 6 500,00 грн, за яким адвокатом надано послуги зі складання відповіді на відзив 01 вересня 2024 року 4000 грн, складання клопотання про залучення співвідповідача 01 вересня 2024 року - 500 грн, складання заперечень проти клопотання про долучення додаткових доказів 23 листопада 2024 року - 2000 грн.

Як зазначено вище, судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 2000,00 грн.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України встановлено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для спору, та доходить до висновку, що стягнутий на користь позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу (2000,00 грн) є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, стягнута судом першої інстанції сума правничої допомогу є розумною і необхідною, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду стосовно необхідності врахування критерію співмірності витрат на правничу допомогу із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Також судом враховано такий критерій, як фактичність та неминучість (необхідність) понесених витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, додаткове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Боно-ВМ» на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в справі № 280/5861/24 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в справі № 280/5861/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Боно-ВМ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 12 березня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко