Справа № 300/3542/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3542/24 пров. № А/857/20970/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року (суддя- Матуляк Я.П., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/3542/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.09.2022 за № -0915 та від 26.04.2023 за № 1-0915,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.09.2022 за № -0915 та від 26.04.2023 за № 1-0915.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову якою в задоволені позову відмовити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 з 13.10.2010 зареєстрований як фізична особа-підприємець і перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області та з 01.01.2012 є платником єдиного податку 2 групи за ставкою 20%. Основними видами діяльності позивача є: 16.10 лісопильне та стругальне виробництво; 16.23 виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.

Позивач ОСОБА_1 провадить господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,5583 га з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості та, яка з 2016 року належить позивачу на праві приватної власності.

На зазначеній земельній ділянці розміщені такі об`єкти нерухомості: пилорама з обладнанням, склад-піднавіс для зберігання сировини, офісні, складські та побутові приміщення, сушильна камера для деревини тощо.

Відповідач разом з листом від 25.04.2024 направив позивачу податкові повідомлення-рішення від 02.09.2022 за № -0915 та від 26.04.2023 за № 1-0915, якими визначено зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 та 2023 роки.

Позивач вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно пункту 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно пункту 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 297.1.4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Відтак, платник земельного податку звільняється від його сплати за сукупності таких умов: 1) має бути зареєстрований як платник єдиного податку першої - третьої груп; 2) земельна ділянка використовується у провадженні господарської діяльності. При цьому використання земельної ділянки у провадженні господарської діяльності має бути реальним.

Згідно з пунктом 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, серед іншого, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до підпункту 14.1.261 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач з 01.01.2012 є платником єдиного податку 2 групи за ставкою 20%, основними видами діяльності якого є : 16.10 лісопильне та стругальне виробництво; 16.23 виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів та провадить господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,5583 га з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості та, яка з 2016 року належить позивачу на праві приватної власності.

Жодних доказів, які б підтверджували зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки матеріали справи не містять.

Відтак, у позивача відсутній обов`язок зі сплати земельного податку на підставі положень підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, а тому підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення від 02.09.2022 за № -0915 та від 26.04.2023 за № 1-0915, якими визначено зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 та 2023 роки.

Разом з тим, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідачем при складанні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень зазначено адресу об`єкта оподаткування, яка відповідає адресі зареєстрованого місця проживання позивача АДРЕСА_2 , а не адреса місцезнаходження земельної ділянки згідно якої визначено податкові зобов`язання зі сплати земельного податку.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зазначена обставина також вказує на наявність підстав для скасування зазначених податкових повідомлень-рішень, як таких, що містять недостовірну інформацію.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 300/3542/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга