Справа № 160/31127/23
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

м. Київ

справа № 160/31127/23

адміністративне провадження № К/990/29335/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Тацій Л.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в суді касаційної інстанції адміністративну справу №160/31127/23

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Кругового О.О., суддів: Щербака А.А., Шлай А.В.,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 27.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), оформлені листом від 16.11.2023 за №0400-010311-5/183527 та рішенням від 27.10.2023 № «Щодо відмови в призначенні пенсії»;

зобов`язати ГУ ПФУ призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ з 31.08.2023, виходячи з вислуги років - 42 роки 08 місяців 25 днів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 12.10.2023 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було направлено до ГУ ПФУ матеріали та подання від 12.10.2023 №9979 про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ. Проте листом від 16.11.2023 №0400-010311-5/183527 «Про надання інформації» ГУ ПФУ повідомило його про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю підстав для призначення пенсії. До листа було також долучено рішення ГУ ПФУ від 27.10.2023 № «Щодо відмови в призначенні пенсії». Відмову відповідач обґрунтував відсутністю у нього на момент звільнення (30.08.2023) необхідної календарної вислуги років (25 років та більше) згідно із вимогами пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

2. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 26.02.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ від 27.10.2023 № № про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язав ГУ ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ з 05.09.2023, виходячи з вислуги років - 42 роки 08 місяців 25 днів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

3. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 09.07.2024 скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 та відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

4. 29.07.2024 через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, позивач просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024.

5. Верховний Суд ухвалою від 12.08.2024 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

6. 21.08.2024 до Верховного Суду надійшов відзив ГУ ПФУ на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

7. 03.09.2024 та 11.11.2024 від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких позивач наголошує на протиправності оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та наявності підстав для її скасування.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 , в період з 04.05.2004 по 30.08.2023 працював у відділі охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони, що відповідає посаді рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Наказом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом від 16.08.2023 №118о/с-23 «Про звільнення працівників», позивач з 30.08.2023 звільнений зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон № 2713-IV) та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становила 23 роки 04 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні - 42 роки 08 місяців 25 днів.

05.09.2023 позивач звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних показань Міністерства юстиції із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ.

12.10.2023 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було направлено до ГУ ПФУ матеріали та подання від 12.10.2023 №9979 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Листом від 16.11.2023 року за № 0400-010311-5/183527 «Про надання інформації» ГУ ПФУ повідомлено ОСОБА_1 про те, що права на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ він не має, оскільки його вислуга років в календарному обчисленні становить 23 роки 04 місяці 28 днів, натомість відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ право на призначення пенсії мають особи, які звільненні зі служби в період з 01.10.2020, які на день звільнення мають календарну вислугу 25 років і більше. До листа було також долучено рішення ГУ ПФУ від 27.10.2023 № «Щодо відмови в призначенні пенсії».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України, у зв`язку з чим позивачеві пільгова вислуга років має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

При цьому, вирішуючи питання щодо дати з якої відповідач повинен призначити ОСОБА_1 пенсію, суд першої інстанції зазначив, що таке призначення має бути здійснене з 05.09.2023 (дата подання заяви про призначення пенсії, яка була долучена до подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років) а не з 31.08.2023 як просив позивач.

10. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що положеннями пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ та пункту 2-1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 07.1992 № 393 (далі - Порядок №393, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років) визначено, що для призначення пенсії враховується виключно календарна вислуга років, а на пільгових умовах така вислуга зараховується виключно для визначення розміру пенсії, у зв`язку з чим позивач, маючи календарну вислугу років менше ніж 25 років, права на призначення пенсії за вислугу років не має.

IV. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ

11. В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що на момент звільнення його зі служби положення підпункту «г» пункту 3 Порядку №393 передбачали можливість зарахування календарної вислуги років в пільговому обчисленні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, тому він має право на призначення пенсії за вислугу років та, відповідно, ГУ ПФУ не мало правових підстав для відмови в призначенні йому пенсії.

Крім того, в додаткових пояснення позивач акцентує увагу на тому, що його право на зарахування вислуги років, необхідної для призначення пенсії, в пільговому обчисленні встановлене частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV і саме цією нормою Закону № 2713 має керуватися суд, вирішуючи цей спір, а не Порядком № 393.

12. У відзиві на касаційну скаргу ГУ ПФУ зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим відповідач просить залишити цю касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.

14. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

16. Ця норма є об`єктивним продовженням задекларованого в статті 1 Основного Закону статусу України як соціальної та правової держави.

17. Громадяни мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, установлених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

18. Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

19. Спеціальні умови, норми і порядок пенсійного забезпечення за особливостями спеціального статусу громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, визначені цим Законом, який має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

20. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

21. Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

22. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, серед інших, мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

23. За змістом пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

24. Водночас, частиною першою статті 23 Закону № 2713-IV встановлено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

25. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону №2262-XII. При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР.

26. Частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

27. Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років особі, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

28. У зазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду констатувала, що право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби передбачене Законом № 2713-IV, у зв`язку з чим зазначені особи мають право на призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням такої вислуги в пільговому обчисленні.

29. Таким чином право осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби на зарахування вислуги, необхідної для призначення пенсії, в пільговому обчисленні визначене в першу чергу Законом № 2713-IV і такий обрахунок вислуги років для зазначених осіб не суперечить положенням статті 12 Закону №2262-ХІІ, а лише конкретизує його, надаючи можливість зарахування зазначеним особам календарної вислуги в пільговому обчисленні, у зв`язку зі специфічними умовами праці колишніх працівників кримінально-виконавчої служби.

30. Враховуючи наведе, колегія суддів зазначає, що позивач як особа звільнена зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, вислуга років якої на день звільнення в пільговому обчисленні становила 42 роки 08 місяців 25 днів має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

31. При цьому колегія суддів зазначає, що посилання суду апеляційної інстанції на Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393»), є безпідставним і ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, оскільки, як було зазначено вище право позивача на пільгове зарахування вислуги років передбачене частиною четвертою статті 23 Закону №2713-IV, яка підлягає застосуванню під час вирішення цієї справи.

32. Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність призначення позивачеві пенсії з 05.09.2023 (дата подання заяви про призначення пенсії, яка була долучена до подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років), колегія суддів зазначає наступне.

33. За змістом пункту «б» частини першої статті 50 Закону №2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, пенсії призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

34. Відповідно до частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

35. Отже, особам, які мають право на пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія призначається на наступний день після звільнення, в тому числі й при несвоєчасному зверненні, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

36. Враховуючи той факт, що позивача звільнено зі служби 30.08.2023, право на призначення пенсії за вислугу років в нього виникло 31.08.2023 і саме з цієї дати він просив призначити йому пенсію, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно необхідності зобов`язання ГУ ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05.09.2023

37. Згідно з частинами першою та третьою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

38. Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід задовольнити, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 скасувати, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 змінити в частині визначення дати з якої позивачу необхідно призначити пенсію, зазначивши, що таке призначення має бути здійснено з 31.08.2023.

39. Частиною шостою статті 139 КАС України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

40. Оскільки за наслідками касаційного перегляду цієї справи колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги та скасування постанови апеляційного суду із зміною рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, має бути здійснений розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

41. Позивачем було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1374,21 грн. Отже, відшкодуванню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ підлягає - 1374,21 грн.

Керуючись статтями 341, 345, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі №160/31127/23 скасувати.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №160/31127/23 змінити.

В абзаці другому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 дату призначення пенсії за вислугу років «з 05.09.2023» замінити датою «з 31.08.2023».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі № 160/31127/23 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 26, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на суму 1374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) гривні 21 копійка.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді-доповідач А.І. Рибачук

Судді: Л.В. Тацій

Т.Г. Стрелець