Справа № 120/14916/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14916/24

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

10 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оскарження рішення про відмову в наданні відстрочки від призову під час мобілізації та дій по мобілізації позивача.

05 листопада 2024 року за допомогою засобів телефонного зв`язку позивача повідомлено про те, що йому надано відстрочку від призову під час мобілізації, а для отримання військового квитка з відповідною відміткою останньому необхідно з`явитися до відповідача.

Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де його повідомили про те, що за результатами розгляду заяви від 31 жовтня 2024 року комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Вище вказану відмову в наданні відстрочки позивач вважає незаконною, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому оскаржує її до адміністративного суду шляхом звернення з позовною заявою в цій справі.

Разом із позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просив надати відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до пункту 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що у відповідь на адвокатський запит відповідачем надано витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06 листопада 2024 року № 984 "Про призову та відправку військовозобов`язаних під час проведення мобілізації". Відповідно до пункту 2.2 цього наказу вирішено призвати та направити для проходження військової служби за мобілізацією з ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача.

Водночас представник позивача зазначає, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову в наданні відстрочки від призову є протиправним, оскільки позивач є багатодітним батьком, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та має право на відстрочку під час мобілізації відповідно до пункту 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

При цьому, якщо позивача буде направлено до військової частини та зараховано до списків особового складу військової частини, він набуде статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку та унеможливить виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалено на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка набула статусу військовослужбовця, є неможливим.

Також представник позивача звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Наказ №984 був вручений позивачу 07.11.2024 та на час подання заяви про забезпечення позову виконаний не був.

Надаючи оцінку законності оскаржуваної ухвалі, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулась до суду, таким рішенням, дією, бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, наведеними вище нормами процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Проте, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Відтак, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Станом на момент звернення із позовом та з цією заявою, існують підстави стверджувати, що відповідачем здійснюються заходи щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, відтак йдеться про зміну його статусу з "військовозобов`язаного" на "військовослужбовця".

Стосовно співмірності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб бажаний для позивача, необхідно вказати, що забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією до набрання законної сили рішенням у даній справі, не змінює обсяг прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб.

Застосування заходів забезпечення позову у даній справі матиме наслідком лише відтермінування мобілізації позивача до лав Збройних Сил України, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні адміністративного позову. Водночас, невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки в разі його мобілізації, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнений.

Відтак, заходи забезпечення позову на переконання суду є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору між сторонами та обрано адекватні заходи забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу в законну силу судового рішення в цій справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року скасувати.

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти певні дії, а саме направляти ОСОБА_1 для проходження військової служби за мобілізацією до набрання законної сили рішення в адміністративній справі №120/14916/24.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.