Справа № 480/5145/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2025 року Справа № 480/5145/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5145/24 за позовом Керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області Васильківського Олександра Юрійовича Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави до Відділу освіти Кролевецької міської ради, третьої особи Дубовицького ліцею Кролевецької міської ради про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Керівник Конотопської окружної прокуратури Сумської області Васильківський Олександр Юрійович Конотопська окружна прокуратура Сумської області в інтересах держави звернувся і просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що за наявності підстав та відповідних повноважень Кролевецькою міською радою, як суб`єктом комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальних громад відповідні права комунальної власності, упродовж тривалого часу фактично не здійснено жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення правовстановлюючих документів на приміщення (будівлю) та земельну ділянку Дубовицького ліцею Кролевецької міської ради.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, а також у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання відповідачем області відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.
Третя особа правом на подання пояснень по суті спору не скористалась.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Конотопською окружною прокуратурою у межах наданого ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", вивчено інформацію відділу освіти Кролевецької міської ради № 01-28/ від 13.05.2024 та надані додатки. (а.с.10)
Встановлено, що рішенням 2 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 24.12.2020 "Про зарахування майна до комунальної власності (комунальні заклади загальної середньої освіти)" безоплатно прийнято комунальні заклади загальної середньої освіти, їх майна та майна виконавчого апарату Кролевецької районної ради із спільної власності територіальних громад сіл та міста Кролевецького району до власності територіальної громади в особі Кролевецької міської ради, в тому числі "Дубовицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області". (а.с.19-21)
На підставі рішення 2 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 24.12.2020 змінено засновника комунальних закладів загальної середньої освіти з "Кролевецька районна рада" на "Територіальна громада в особі Кролевецької міської ради», а саме відповідно до п.1.6 "Дубовицька загальноосвітня школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області", та цим же рішенням відповідно до п.2.6 змінено назву на "Дубовицький ліцей Кролевецької міської ради" і затверджено Статут закладу (п.3.6). (а.с.22-24)
Згідно акту прийому-передачі нерухоме майно комунальних закладів загальної середньої освіти передане із спільної власності територіальних громад сіл та міста Кролевецького району в особі Кролевецької районної ради до власності територіальної громади в особі Кролевецької міської ради та затверджене рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради №04 від 28.01.2021 (в тому числі майна, що знаходиться за адресою: вул. Павла Цимбала, 8, с. Дубовичі, Конотопський район під інвентарними №№10310001, 10310002, 10310004, 10310005, 10310007, 10310008, 10310009, 10310010, 10310011, 10310014, 10310016, 10310018, 10310019, 10310020, 10310021). (а.с.25-32)
Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 27.05.2024 №1403/15-24 повідомляється, що в результаті перевірки за Дубовицьким ліцеєм Кролевецької міської ради державні акти, землевпорядна документація не обліковується. Кадастровий номер земельної ділянки не присвоювався. (а.с.52)
За таких обставин будівля вказаного закладу освіти та земельна ділянка під ним всупереч вимог законодавства, використовуються без оформлення відповідних правовстановлюючих документів.
З метою спонукання відповідача вчинити дії, спрямовані на оформлення правовстановлюючих документів, прокурор в інтересах держави звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.
Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України "Про прокуратуру" та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із положеннями статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.
Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.
У частині 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Конституцією України визначено: народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (статті 5), органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради (статті 140), витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою (статті 142), в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у порядку, що визначені законом.
Згідно з статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Згідно із статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697) прокурор може звернутися до суду щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Охоронюваний законом інтерес розуміється у реалізації гарантованого державою права на здобуття дошкільної освіти усіма громадянами та доступність дошкільної освіти. Позаяк відсутній орган, уповноважений відповідно до вимог чинного законодавства України звертатися до суду з позовом про зобов`язання сільської ради здійснити зазначені дії, є підстави для звернення до суду прокурора в інтересах держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність згідно статті 3 Конституції України.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен громадянин має право на освіту. Держава забезпечує розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної освіти.
Згідно з частиною 6 статті 25 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі Закон № 2145) засновник закладу освіти зобов`язаний забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов.
Відповідно до частини 1 статті 80 Закону № 2145 до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Згідно з частиною 2 статті 80 Закону № 2145 порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.
У відповідності до частини п`ятої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі Кодекс № 2768) право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Згідно з пунктом "а" частини 2 статті 92 Кодексу № 2768 права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки на підставі частини 1 статті 125 Кодексу № 2768 виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон № 1952) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 1952 державна реєстрація прав є обов`язковою.
Згідно з частини 1 статті 5 Закону № 1952 встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
6 вересня 2012 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI (далі Закон № 5245), що набрав чинності з 01.01.2013. Відповідно до пункту 3 розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 5245 передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються, зокрема, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади. Згідно з пунктом 13 розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 5245 органи місцевого самоврядування протягом року з дня опублікування цього Закону зобов`язані були забезпечити оформлення комунальними підприємствами, установами, організаціями права постійного користування земельними ділянками, які використовують земельні ділянки комунальної власності без документів, що посвідчують право користування ними; забезпечити визначення будівель, споруд, інших об`єктів нерухомого майна комунальної власності, право власності на які не зареєстровано, та забезпечити здійснення державної реєстрації такого права.
Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу № 2768 громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу № 2768.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання регулювання земельних відносин.
Управління закладами освіти, які належать територіальним громадам відповідно до підпункту 1 пункту "а" частини 1 статті 32 Закону № 280/97-ВР належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі статтею 1 Закону № 1697 відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (пункт 1 частини 6 статті 23 Закону № 1697).
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина 5 статті 53 КАС України).
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 в справі № 806/1000/17, де вказано, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Суд дійшов висновку, що земельні ділянки під навчальними закладами та майнові комплекси мають бути належним чином оформлені та використовуватися у порядку, встановленому законодавством, інакше, це може призвести до раптових/неочікуваних негативних наслідків та порушення найкращих інтересів і прав дітей.
Відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких знаходяться навчальні заклади може мати невипрадані ризи та призвести до неправомірного захоплення та/або необгрунтованого надання їх іншим особам, зокрема, для цілей, не пов`язаних із навчально-виховним процесом, що вплине на реалізацію статтей 63, 80 Закону України "Про освіту". Обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оформлених відповідно до вимог закону.
Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться дошкільний навчальний заклад, тривалий час створює передумови до неналежного розпорядження земельною ділянкою, має неприправдані ризики функціонування дошкільного закладу.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
За таких обставин, беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстав для стягнення з відповідача судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області Васильківського Олександра Юрійовича Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави до Відділу освіти Кролевецької міської ради, третьої особи Дубовицького ліцею Кролевецької міської ради про зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко