Справа № 200/8355/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року справа №200/8355/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року (повне судове рішення складено 18 грудня 2024 року) у справі № 200/8355/24 (суддя в І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

30.11.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) щодо відмови в продовженні з червня 2024 року нарахування та виплати йому індексації за 2022 рік пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова №118);

- зобов`язати відповідача поновити з червня 2024 року нарахування та здійснити виплати йому індексації за 2022 рік пенсії відповідно до Постанови №118;

- визнати протиправними дії Управління щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова №713);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та провести виплату йому з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн на підставі Постанови № 713.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року повернуто позов, з наступних підстав.

Ухвалою місцевого суду від 03.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали для усунення недоліків.

Між тим недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк в повному обсязі усунені не були.

Так, 08.12.2024 на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач подав в електронній формі заяву (з додатками), в якій виклав письмові пояснення та клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом (в частині, на яку звернув увагу суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, - в частині позовних вимог, що стосуються доплати до пенсії в розмірі 2000 грн., що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»).

Вказані у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, судом першої інстанції визнані неповажними.

Позовні вимоги в цій частині тією мірою, що була би в межах шестимісячного строку звернення до суду з позовом, позивач не змінював.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини 4 статті 169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк позовна заява повертається позивачеві.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги та доповненнях до неї фактично наведено доводи, аналогічні висловленим у позові та у заяві про поновлення строку на звернення до суду.

Позивач зауважує стосовно необмеженості строку звернення до адміністративного суду із позовом на перерахунок пенсії.

Також зазначає, що з часу призначення йому пенсії у грудні 2020 року та по теперішній час нарахування та виплата мені щомісячної допомоги до пенсії в сумі 2000,0 грн згідно з Постановою №713 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не проводилось.

В його електронному кабінеті на порталі ПФУ жодної згадки про можливість отримання цієї допомоги не зазначалось. Органами ПФУ письмово або в будь який інший спосіб йому також нічого стосовно цієї допомоги не повідомлялось. Тобто, він не володів інформацією про порушення його прав щодо нарахування та виплати щомісячної допомоги до пенсії в сумі 2000 грн згідно з Постановою №713, довіряв працівникам пенсійного органу та діяв за принципом «належного врядування», як пенсіонер, який отримує пенсію, та виходив з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Дізнався про порушення прав щодо не нарахування та не виплати щомісячної допомоги до пенсії в сумі 2000 грн згідно Постанови №713 наступним чином:

- Пенсію він отримує до 5 числа кожного місяця.

- 05.06.2024 отримав пенсію, у якій було безпідставно скасовано нарахування та виплату індексації розміру його пенсії за 2022 рік у відповідності з Постановою №118.

У зв`язку з цим ним було проведено аналіз судових рішень адміністративних судів України, які опубліковані у єдиному реєстрі судових рішень України, та юридичної інформації, яка міститься в мережі інтернет, з чого йому стало відомо не тільки про безпідставність скасування індексації, що йому виплачувалась згідно з Постановою № 118, а і про те, що йому безпідставно не нараховувалась і не виплачувалася щомісячна допомога до пенсії в сумі 2000 грн згідно з Постановою №713.

Враховуючи це, 09.06.2024 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

Розглянувши подану позивачем заяву про поновлення строку звернення до суду, місцевий суд дійшов висновку щодо неповажності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів в цілому погоджується з таким висновком, виходячи з такого.

Дана справа стосується нарахування пенсійних виплат.

Частиною 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому частиною 1 статті 122 Кодексу визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Іншими законами строк звернення до адміністративного суду з позовом для даної категорії справ не встановлений.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України чітко визначає, що строк звернення до суду з позовом обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Поновлення пропущеного процесуального строку можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску, підтверджених документально (частина 1 статті 121, частина 6 статті 161 Кодексу).

Так, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04 липня 2023 року у справі №620/4707/22, де Суд зазначив наступне: «…причина пропуску строку, за загальним правилом, може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.».

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v. Poland»), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

Отже, встановлення строків звернення до суду з позовом законодавством передбачено з метою дисциплінування позивачів як учасників судового процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

З позову та доданих до нього матеріалів (в частині, щодо якої пропущено строк звернення до суду з позовом) вбачається, що фактично позивач не погоджувався з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати йому з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн.

Пенсія є щомісячним платежем, і її отримання відбувається щомісячно.

Тому про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в частині доплати до пенсії в розмірі 2000 грн позивач повинен був дізнатися ще у серпні - вересні 2021 року коли він отримав пенсію без урахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, що передбачена Постановою № 713 та цією ж постановою установлена з 01.07.2021 року.

До суду з позовом він звернувся 30.11.2024, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 КАС України.

Докази того, що позивач не міг дізнатися про існування свого порушеного права раніше, до клопотання не додані, і в клопотанні не зазначені.

Докази того, що позивач без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати за липень та серпень 2021 року, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) йому пенсії звернувся до пенсійного органу із заявою про надання відповідної інформації, до клопотання не додані, і в клопотанні не зазначені.

З огляду на наведене неприйнятними є посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.07.2024 № 17653-14989/П-02/8-0500/24, оскільки вказаний лист наданий у відповідь на заяву позивача від 09.06.2024, з якої вбачається, що позивач до написання заяви був обізнаний про не нарахування та не виплату йому з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, що передбачена Постановою №713, оскільки посилався на судову практику з цього питання.

Посилання позивача на те, що він не має юридичної освіти та не знає особливостей пенсійного законодавства, і його з приводу цього компетентні органи не інформували, є також неприйнятними.

Так, щодо таких посилань Верховний Суд в постанові від 07.03.2018 в справі №664/51/17 виклав правову позицію, згідно з якою «незнання законів та відсутність юридичної освіти не можуть вважатися тим, що особа є обізнаною про порушення її прав лише з моменту одержання роз`яснень діючого законодавства.».

Посилання позивача на інше є також неприйнятним з наступних підстав.

Пенсія є щомісячним платежем, а її отримання (на думку позивача, в меншому розмірі, ніж передбачено законом) відбувається щомісячно. Тому про порушення своїх пенсійних прав (в частині не нарахування та не виплати йому з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, що передбачена Постановою №713, позивач мав дізнатися, отримуючи таку пенсійну виплату за відповідний місяць, і саме з такої дати обчислюється строк звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 17.07.2018 в справі №522/7721/17, від 08.08.2019 в справі №813/5002/17, від 08.08.2019 в справі №127/13736/16-а, від 31.03.2021 в справі № 240/12017/19.

Верховним Судом в постанові від 31.03.2021 в справі № 240/12017/19 розглядалося питання застосування строку звернення до суду з позовом у соціальних та пенсійних спорах, і Суд відступив від своєї попередньої правової позиції та звернув увагу на те, що: «пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.».

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив наступне:

«Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.».

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, що була висловлена колись, є неприйнятними через те, що суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а в останній правовій позиції Верховний Суд відступив від своєї попередньої правової позиції.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 18.12.2023 у справі №380/8059/23, - є неприйнятними, оскільки така правова позиція викладена у справі з іншим предметом спору (в ній оскаржувалися дії уповноваженого органу щодо відмови особі у підготовці та надані до територіального органу Пенсійного фонду України оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення для подальшого проведення перерахунку його пенсії), ніж в даній справі.

Неприйнятним є і посилання на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013, оскільки ним надано офіційне тлумачення положенням ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» (а не про необмежений строк подання адміністративного позову щодо порушення законодавства про пенсійне забезпечення, як помилково зазначав позивач). Отже, вказане рішення ні до спірних правовідносин, ні до строку звернення до суду з даним позовом, не має жодного відношення.

Позивачем не наведені обставини, що унеможливили його звернення до суду з позовом у встановлений процесуальний строк. Докази таким обставинам до клопотання не додані.

Отже, клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом у відповідній частині не свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними. Докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом до клопотання не додані.

З огляду на наведене підстави, вказані у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, судом першої інстанції обґрунтовано визнані неповажними.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Проте, суд першої інстанції повернув позов в цілому, зазначивши, що позовні вимоги в цій частині тією мірою, що була би в межах шестимісячного строку звернення до суду з позовом, позивач не змінював.

З такими висновками місцевого суду не може погодитись колегія апеляційного суду.

Так, пенсія є щомісячним платежем. Отже, правильність її нарахування (обчислення) і виплати може бути перевірена судом в межах шестимісячного строку на звернення до суду.

Як зазначалось раніше, до суду з цим позовом позивач звернувся 30.11.2024.

Відтак, за період, що передував зверненню до суду в межах 6 місяців позивач відповідний строк не порушив, тому період позовних вимог з 30.05.2024 необґрунтовано повернуто судом першої інстанції.

На підставі наведеного, окружний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії Управління щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн на підставі Постанови №713 та зобов`язання нарахувати та провести виплату йому таку виплату за період з 01.07.2021 по 29.05.2024 (включно).

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Управління щодо відмови в продовженні з червня 2024 року нарахування та виплати йому індексації за 2022 рік пенсії відповідно до Постанови №118 та зобов`язання поновити з червня 2024 року такі виплати, - шестимісячний строк звернення до суду взагалі не пропущений.

Частина друга статті 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не може вдаватися до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів.

На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2023 року по справі №990/114/23.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що висновок суду про повернення заяви в цій частині на підставі ч. 4 ст. 169 КАС України є помилковим.

Наведеним підтверджуються доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала місцевого суду частково прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, часткове скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 200/8355/24:

- в частині повернення позовної заяви щодо вимог за період з 01.07.2021 по 29.05.2024 (включно) залишити без змін;

- в частині повернення позовної заяви щодо вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн на підставі останови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання нарахувати та провести виплату йому таку виплату за період з 30.05.2024, а також про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в продовженні з червня 2024 року нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації за 2022 рік пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та зобов`язання поновити з червня 2024 року такі виплати - скасувати, а справу № 200/8355/24 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення 12 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін