Справа № 120/11367/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11367/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук Андрій Валерійович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

12 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача: Орленка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якій просить:

1.1. Визнати протиправною та скасувати постанову від 08.03.2024 № 453 "Про застосування санкцій до "Вінницягаз Збут" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу";

1.2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження від 08.03.2024 № 76-р "Про усунення порушень ТОВ "Вінницягаз Збут".

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ТОВ "Вінницягаз Збут", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення Нацкомісії прийнято без урахування статусу позивача, як постачальника природного газу, у зв`язку із чим суперечить його способу виконання, передбаченому пунктом 3.10 розділу ІІІ Мінімальних стандартів; без урахування суперечності підпункту 3 пункту 3.2 розділу ІІІ Мінімальних стандартів та абзацу 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання; без врахування строків виникнення переплати та не враховано положення статті 17 Закону України «Про звернення громадян», а також, не враховано дію обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини).

5. Крім того, приймаючи оскаржуване Розпорядження НКРЕКП з встановленням строків його виконання до 01.04.2024 не враховано пункти 3.5, 3.9 та 3.10 Мінімальних стандартів та імперативно зобов`язано ТОВ "Вінницягаз Збут" сплатити 122 побутовим споживачам компенсації за недотримання Мінімальних стандартів без врахування необхідності самостійного звернення цих побутових споживачів до ТОВ "Вінницягаз Збут" за отриманням компенсації. Тобто, у побутових споживачів були відсутні будь-які претензії щодо недотримання ТОВ "Вінницягаз Збут" мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ "Вінницягаз Збут" є підприємством, що здійснює господарську діяльність із постачання природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 11.05.2017 № 633.

7. На підставі рішення НКРЕКП від 22.11.2023 № 2202, постанови про продовження перевірки від 23.01.2024 № 172 та посвідчення на проведення планової перевірки від 27.12.2023 № 653, у період з 11.01.2024 по 07.02.2024 відповідачем проведено планову перевірку щодо дотримання позивачем щодо дотримання ТОВ "Вінницягаз Збут" вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку природного газу та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201 за період діяльності із 01.01.2023 по 31.12.2023.

8. За результатами планової перевірки ТОВ "Вінницягаз Збут" складено Акт від 07.02.2024 № 71, в якому зафіксовані порушення:

- підпункту 18 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з постачання природного газу та подання її до НКРЕКП (п. 1.18 Акта перевірки, стор. 19-20 Акта перевірки);

- підпункту 24 пункту 2.2 Ліцензійних умов у частині виконання рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішення та/або законодавством, а саме розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р «Про усунення порушень ТОВ "Вінницягаз Збут" (п. 2.24 Акта перевірки, стор. 28-29 Акта перевірки).

9. Товариством подано заперечення до Акта від 07.02.2024 № 71.

10. Постановою НКРЕКП від 08.03.2024 № 453, відповідно до статтей 17, 19 та 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", статті 59 Закону України "Про ринок природного газу" та Порядку (методики) визначення розміру штрафів, які накладаються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП від 23.09.2023 № 1800, за Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг застережено ТОВ "Вінницягаз Збут" щодо недопущення надалі порушень підпункту 18 пункту 2.2. глави Ліцензійних умов у частині складання звітності та накладено на Товариство штраф у розмірі 72 046 грн за порушення підпункту 24 пункту 2.2. глави Ліцензійних умов у частині виконання рішень НКРЕКП у строки встановлені відповідним розпорядженням та/або законодавством, а саме розпорядження НКРЕКП від 05 грудня 2023 року № 332-р "Про усунення порушень ТОВ "Вінницягаз Збут".

11. Крім того, за наслідками поведеної перевірки відповідачем було прийнято розпорядження від 08.03.2024 № 76-р "Про усунення порушень ТОВ "Вінницягаз Збут", яким зобов`язано ТОВ "Вінницягаз Збут" усунути порушення підпункту 24 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, у частині виконання рішень НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та/або законодавством, для чого у строк до 01.04.2024 виконати вимоги абзацу п`ятого розпорядчої частини розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р "Про усунення порушень ТОВ "Вінницягаз Збут" щодо сплати компенсації 122 споживачам за недотримання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 № 1156, про що повідомити НКРЕКП.

12. Не погоджуючись із такими постановою та розпорядженням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-5 цієї постанови.

14. Відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що на момент проведення планової перевірки ТОВ "Вінницягаз Збут" не виконало вимоги абзацу п`ятого розпорядчої частини розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р та не сплатило компенсацію за недотримання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу 122 споживачам, зазначеним в Акті позапланової виїзної перевірки від 15.11.2023 № 480, проведеної відповідно до постанови НКРЕКП від 28.06.2023 № 1169 "Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Вінницягаз Збут". З огляду на зазначене, Регулятором правомірно встановлено порушення ТОВ "Вінницягаз Збут" підпункту 24 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов щодо обов`язку Ліцензіата виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та/або законодавством.

15. Також відповідач вважає безпідставним посилання позивача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.20222 № 2024/02.0-7.1, як на підставу настання форс-мажорних обставин.

IV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

18. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону № 1540-VIII передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: у сфері енергетики: діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу.

19. Згідно із частиною другою статті 3 Закону № 1540-VIII регулятор здійснює державне регулювання шляхом:

1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом;

2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом;

4) державного контролю та застосування заходів впливу;

5) використання інших засобів, передбачених законом.

20. Відповідно до пунктів 11, 12 частини першої статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства.

21. За приписами частин першої - третьої, п`ятої статті 19 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

22. Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора.

23. Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора.

24. За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки. Один примірник акта про результати перевірки передається суб`єкту господарювання, діяльність якого перевірялася, або уповноваженій ним особі. У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи прийняти акт про результати перевірки такий акт надсилається суб`єкту господарювання рекомендованим листом протягом п`яти робочих днів з дня підписання акта членами комісії з перевірки. Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки. У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом. Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.

25. Відповідно до частини 6 статті 19 Закону про НКРЕКП планові перевірки суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, проводяться не частіше одного разу на рік відповідно до річних планів, які затверджуються Регулятором до 1 грудня року, що передує плановому, та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті.

26. План здійснення заходів державного контролю на відповідний плановий період оприлюднюється на офіційному веб-сайті Регулятора не пізніш як за п`ять днів до початку відповідного планового періоду.

27. Планова виїзна перевірка проводиться за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за 10 днів до дня його початку.

28. Строк проведення планової виїзної перевірки не може перевищувати 15 робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - п`яти робочих днів. У разі великих обсягів перевірки за рішенням Регулятора строк проведення планової виїзної перевірки може бути збільшений до 20 робочих днів, а для суб`єктів малого підприємництва - до семи робочих днів із внесенням відповідних змін до посвідчення на проведення перевірки.

29. Процедуру організації та проведення перевірок; порядок оформлення результатів перевірок; права та обов`язки голови та членів комісії з перевірки; права та обов`язки уповноваженої особи ліцензіата; контроль за виконанням рішень НКРЕКП; порядок застосування санкцій до ліцензіатів за порушення законодавства та ліцензійних умов установлює Порядок контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затверджений постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №428 (далі - Порядок контрою №428).

30. У відповідності до пункту 1.1 Порядку контрою №428 його дія поширюється на суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності та регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу.

31. Відповідно до частини другої статті 22 Закону №1540-VIII за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, та суб`єктів, що належать до особливої групи споживачів, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді:

1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень;

2) накладення штрафу;

3) зупинення дії ліцензії;

4) анулювання ліцензії.

32. За приписами частини третьої статті 22 Закону № 1540-VIII У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта, щодо якого здійснювалася перевірка, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта, щодо якого здійснювалася перевірка, санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

33. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

34. Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, підставою для прийняття оскаржуваних у цій справі постанови від 08.03.2024 № 453 та розпорядження від 08.03.2024 № 76-р слугувало порушення Товариством підпункту 24 пункту 2.2. глави Ліцензійних умов у частині виконання рішень НКРЕКП у строки встановлені відповідним розпорядженням та/або законодавством, а саме розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р "Про усунення порушень ТОВ "Вінницягаз Збут".

35. В свою чергу, під час розгляду цієї справи суд встановив, що ТОВ "Вінницягаз Збут" оскаржило розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р до суду.

36. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2024 у справі № 120/4228/24, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024, відмовлено у задоволенні вимог ТОВ "Вінницягаз Збут" зокрема і щодо визнання протиправним та скасування розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р.

37. Таким чином, оскільки правомірність розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р, на підставі якого прийняті оскаржувані у цій справі постанова від 08.03.2024 № 453 та розпорядження від 08.03.2024 № 76-р, підтверджено у судовому порядку, а позивачем під час розгляду цієї справи не надано доказів виконання розпорядження НКРЕКП від 05.12.2023 № 332-р, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність рішень суб`єкта владних повноважень, які є предметом спору у цій справі.

38. Позивач, доводячи, що він не є постачальником природного газу в розумінні норм діючого законодавства, відповідно, що Мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 21.09.2017 № 1156 (далі - Мінімальні стандарти), не поширюються на нього, вказує на те, що Наказом Міністерства енергетики України від 08.06.2022 №198 з 01.05.2022 всіх побутових споживачів ТОВ «Вінницягаз Збут» включено до Реєстру постачальника «останньої надії» - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

39. З цього приводу колегія суддів зазначає, що постановою НКРЕКП від 11.05.2017 № 633, зокрема, ТОВ "Вінницягаз Збут" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Ця ліцензія не була ні скасована, ні анульована, через що вважається чинною та є підставою для проведення перевірки дотримання вимог Ліцензійних умов.

40. Отже, припинення з 01.05.2022 ТОВ «Вінницягаз Збут» постачання природного газу для побутових споживачів, не може слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення Ліцензійних умов з постачання природного газу, допущених ним як постачальником природного газу.

41. Так позивач, покликаючись на положення пункту 3.5 розділу І Мінімальних стандартів та пункту 11 розділу V Правил постачання, наполягає на необхідності врахування компенсації виключно за заявою споживачів.

42. Такі доводи апелянта є необґрунтованими, виходячи з наступного.

43. Пунктом 3.5 розділу ІІІ Мінімальних стандартів передбачено, що постачальник надає споживачу компенсацію за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу шляхом врахування суми відповідної компенсації у рахунку за спожитий природний газ у строк не більше 45 днів з дня недотримання мінімального стандарту якості (у разі недотримання мінімального стандарту, визначеного підпунктом 2 пункту 3.2 цієї глави, - з дати зміни умов договору постачання природного газу для непобутових споживачів).

44. Згідно пункту 11 розділу V Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання), споживач зобов`язаний здійснити повний остаточний розрахунок з попереднім постачальником. Попередній постачальник не пізніше ніж через шість тижнів після виключення побутового споживача з Реєстру його споживачів в інформаційній платформі зобов`язаний виставити такому споживачеві остаточний рахунок з урахуванням усієї непогашеної суми заборгованості, у тому числі за графіком погашення заборгованості (за його наявності) за договором постачання природного газу. Побутовий споживач зобов`язаний здійснити оплату такого рахунка не пізніше десяти робочих днів з дня виставлення такого рахунка.

45. У пункті 3.8 розділу ІІІ Мінімальних стандартів передбачено, що постачальник за домовленістю зі споживачем може надавати компенсацію іншим способом, у тому числі шляхом перерахування коштів споживачу за банківськими реквізитами.

46. Відповідно до пункту 3.6 глави 3 Мінімальних стандартів постачальник самостійно визначає факт недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, визначає споживача, якому він має надати компенсацію за недотримання мінімальних стандартів якості, та надає таку компенсацію без додаткового звернення зі сторони споживача.

47. Враховуючи викладене, відсутність додаткової заяви про надання компенсацій від споживачів, у відповідності до положень пункту 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів та вимог, не є підставою для ненадання компенсації, а подання такої заяви є правом споживача, а не його обов`язком.

48. Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного суду зазначеною в постанові від 26.02.2025 у справі № 260/9781/23.

49. Колегія суддів зазначає, що на момент проведення планової перевірки ТОВ "Вінницягаз Збут" не виконало вищевказані вимоги Розпорядження № 332-р та не сплатило компенсацію за недотримання Мінімальних стандартів 122 споживачам.

50. З приводу доводів ТОВ «ВінницягазЗбут» про порушення строків застосування відповідальності за правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

51. Як Розпорядження № 332-р, так і Розпорядження 76-р стосуються виключно обов`язку ТОВ «Вінницягаз Збут» сплатити компенсацію за недотримання Мінімальних стандартів та вимог, як способу усунення встановлених порушень, а також не містить приписів щодо самої переплати споживачів, а отже норми та обставини щодо переплати, не регулюють спірні правовідносини.

52. Крім того, з травня 2022 року у ТОВ «Вінницягаз Збут» відсутні договірні відносини із побутовими споживачами, через що товариство не постачає природний газ й не виставляє рахунки попереднім споживачам за поставлений природний газ, тому надання компенсації споживачам ТОВ «Вінницягаз Збут», як попереднім постачальником, здійснюється відповідно до пункту 3.8 глави 3 Стандартів та вимог, шляхом перерахування коштів споживачу за банківськими реквізитами.

53. З приводу доводів апелянта про суперечність між положеннями пункту 3.2 Мінімальних стандартів та абзацом 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання, де пункт 3.2 Мінімальних стандартів передбачає обов`язок для попереднього постачальника повертати переплати, а абзац 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання - не містить такого обов`язку, колегія суддів зазначає наступне.

54. Мінімальні стандарти та Правила постачання є окремими нормативно-правовими актами, прийнятим НКРЕКП на виконання положень пункту 20 частини першої статті 17 Закону України «Про НКРЕКП», відповідно до якого для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор встановлює мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів у сферах енергетики та комунальних послуг, визначає умови, порядок і розміри компенсації споживачам, що застосовується у разі недотримання встановлених стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів, здійснює моніторинг їх дотримання.

55. У пункті 3.2 Мінімальних стандартів передбачено, що до мінімальних стандартів якості при наданні постачальником послуг постачання природного газу належать, зокрема, повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати - у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача.

56. В абзаці 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання встановлено, що у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

57. З наведеного слідує, що зазначені норми чітко передбачають для Ліцензіата строк повернення переплати споживачам, - п`ять робочих днів після отримання їх вимоги, а тому доводи ТОВ «Вінницягаз Збут» про відсутність у позивача обов`язку, як у попереднього постачальника, повертати такі переплати побутовим споживачам на підставі їх вимог, є помилковими.

58. Пункт 3.2 Мінімальних стандартів передбачає обов`язок повернення переплати як діючим, так і попереднім постачальником, а абзац четвертий пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання визначає як саме має зараховуватись така переплата постачальником.

59. Отже, дані норми не суперечать одна одній.

60. Щодо доводів апелянта про дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) колегія суддів зазначає наступне.

61. Згідно з положеннями Постанови № 1416, затримка у наданні послуги внаслідок форс-мажорних обставин або з вини споживачів має бути документально підтверджена (пункт 3.1 Розділу 3 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-газ- якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам»), згідно з Мінімальними стандартами - настання форс-мажорних обставин підтверджується відповідно до чинного законодавства (пункт 3.14 Мінімальних стандартів).

62. Відповідно до положень статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

63. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП України) та уповноваженими нею регіональними торгово- промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

64.Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 виклав наступні висновки щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»:

- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності

-форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

65. Також у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 викладено наступні висновки:

«…лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

-форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку».

66. Крім того, Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 у справі № 906/540/22 сформовано правову позицію, відповідно до якої лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

67. Такі правові висновки знайшли свій розвиток і у постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, у якій зазначено, що сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

68. Застосовуючи наведені правові висновки до цієї справи, колегія суддів зазначає, що станом на момент проведення планової перевірки ТОВ «Вінницягаз Збут» не додано сертифікату, який би підтверджував настання форс-мажорних обставин, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретного зобов`язання.

69. Окремо зауважимо, що доданий Сертифікат № 5600-24-0185 Рівненської Торгово-промислової палати України від 29.01.2024 № 56.01.34 був наданий до НКРЕКП вже після проведення планової перевірки.

70. Слід зазначити, що обставина «в зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, та введення на території України воєнного стану», не містять причинно-наслідкового зв`язку між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань, оскільки ТОВ «Вінницягаз Збут», та об`єкти споживачів, щодо яких недотримано мінімальні стандарти якості, згідно з даними реєстру надання послуг та письмових звернень споживачів не знаходяться на територіях, на яких велись бойові дії у 2022 - 2023 роках (у тому числі у І кварталі 2023 року) або тимчасово окупованих російською федерацією, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309.

71. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оспорюванні позивачем рішення контролюючого органу є обґрунтованим та прийнятими правомірно і підстави для їх скасування відсутні.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

72. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

73. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

74. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

75. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

76. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

77. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 березня 2025 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.