Справа № 420/26755/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/26755/23

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,

повний текст судового рішення

складено 02.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України по справі № 420/26755/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України, в якій заявник просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 420/26755/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 420/26755/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії про зобов`язання військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення та здійснити продовольче забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) подати звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи подану заяву ОСОБА_1 зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у справі № 420/26755/23 ОСОБА_1 частково виплачено грошове забезпечення з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року включно в сумі 47 500, 34 гривень.

02.11.2024 року військовою частиною НОМЕР_3 було надіслано витяг з наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 25 жовтня 2024 року №581-ОС «Про особовий склад» відповідно до якого продовжено військову службу головному корабельному старшині ОСОБА_1 на посаді командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій та вважати таким, що виконував обов`язки військової служби з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, виплатити грошове забезпечення та здійснити всі інші види забезпечення з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року.

Таким чином, військовою частиною НОМЕР_3 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у справі № 420/26755/23 не виконано в повному обсязі, а саме:

- не виплачено ОСОБА_1 винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року;

- не здійснено продовольчого забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

28 жовтня 2024 року Одеським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист № 420/26755/23, який був направлений на виконання Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 6 листопада 2024 року старшим державним виконавцем Тирновим Максимом Вікторовичем було відкрите виконавче провадження. 20 листопада 2024 року старшим державним виконавцем Тирновим Максимом Вікторовичем виконавче провадження з примусового виконання закінчено.

Щодо не виплати винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, заявник зазначає наступне.

В частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова КМУ від 28.02.2022 №168) (чинною на момент спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 (в редакції яка була чинна в цей період) в період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року здійснювалася щомісячно особам, які мають статус військовослужбовця без будь-яких додаткових умов. Таким чином, під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загоні морської охорони) в період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року ОСОБА_1 , як особи яка має статус військовослужбовця, належала до виплати винагорода, передбачена Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 (в редакції яка була чинна в цей період) без будь-яких додаткових умов. Таким чином, військова частина НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) в період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року повинна була виплатити винагороду, передбачена Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 (в редакції яка була чинна в цей період) ОСОБА_1 , як особи яка має статус військовослужбовця, без будь-яких додаткових умов.

Щодо продовольчого забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно, заявником зазначено наступне.

Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ продовольче забезпечення військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог Закону № 2011-ХІІ Кабінетом Міністрів України було видано Постанову від 29 березня 2002 р. № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» Відповідно до підпункту р) пункту 1 НОРМ харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань військовослужбовці, особи рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, які залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій, проведення антитерористичної операції, а також військовослужбовці, які залучені до здійснення заходів із правового режиму воєнного стану, приведення органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ, організацій у найвищий ступінь бойової готовності. Військова частина НОМЕР_3 була залучена до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій, тобто в АДРЕСА_1 . 2 листопада 2024 року військовою частиною НОМЕР_3 мені було надіслано витяг з наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 25 жовтня 2024 року №581-ОС «Про особовий склад» відповідно до якого продовжено військову службу головному корабельному старшині ОСОБА_1 на посаді командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій та вважати таким, що виконував обов`язки військової служби з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, виплатити грошове забезпечення та здійснити всі інші види забезпечення з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року.

Таким чином, під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загоні морської охорони) в період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року ОСОБА_1 , як особи яка має статус військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , мав право на харчування відповідно до встановлених норм. Військовій частині НОМЕР_3 в ході виконання судового рішення було запропоновано два способи виконання рішення: виплатити грошову компенсацію замість харчування в період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року; видати ОСОБА_1 продукти харчування за нормою №1, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426 за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року. Військова частина НОМЕР_3 відмовилася виконувати судове рішення запропонованими способами.

Представник військової частини НОМЕР_3 заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України, зазначаючи, що 26.09.2024 року військовою частиною НОМЕР_3 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у адміністративній справі № 420/26755/23, за період з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. №0000053 - 16 червня 2022 року включно, було нараховано недоотримане грошове забезпечення ОСОБА_1 , що склало 47 550,34 грн.

27.09.2024 року військовою частиною НОМЕР_3 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у адміністративній справі № 420/26755/23, за період з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. №0000053 - 16 червня 2022 року включно, було сплачено ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у сумі 47 550,34 грн.

Представник ОСОБА_1 Свідер В.В. звернувся до військової частини НОМЕР_3 з листом, в якому вимагав на виконання рішення суду у справі №420/26755/23 виплатити грошове забезпечення і додаткову винагороду передбачену ПКМУ №168 від 28.02.2022 року.

Разом з тим, у позовних вимогах ОСОБА_1 мова не йшла про виплату додаткової винагороди передбаченої ПКМУ №168 від 28.02.2022 і у судовому розгляді дане питання не було предметом позову і дослідження під час розгляду адміністративної справи №420/26755/23. Крім того, що така винагорода не була предметом позову у визначений судом період з 18.03.2022 по 16.06.2022, слід звернути увагу на фактичні обставини справи, а саме - що ОСОБА_1 не виконував у цей період обов`язки служби, не виконував завдань Держприкордонслужби у забезпеченні і здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, відповідно не приймав участь у бойових діях та не виконував бойових (спеціальних) завдань необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (з 18.03.2022 по 16.06.2022 позивач був відсутній на службі), тому не набув права на додаткову винагороду передбачену ПКМУ №168 від 28.02.2022 року.

Щодо відновлення позивачу продовольчого забезпечення військова частина НОМЕР_3 вказує, що військовою частиною НОМЕР_3 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у адміністративній справі № 420/26755/23, за період з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. №0000053 - 16 червня 2022 року включно, було видано наказ №581-ОС від 25.10.2024 року, яким ОСОБА_1 продовжено військову службу, та здійснено всі види забезпечення згідно законодавства - продовольче, медичне, речове, психологічне та соціальне види забезпечення, за період з 16.03.2022 по 16.06.2022 року.

Представник позивача вимагає виплатити грошову компенсацію, що не відповідає нормам законодавства, а саме, згідно ст.ст.9, 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII речове і продовольче забезпечення військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, при цьому законом передбачено грошову компенсацію лише за речове майно, а механізм набуття права на компенсацію і порядок компенсації визначається Кабінетом Міністрів України, інші види забезпечення такі як продовольче, медичне, психологічне та соціальне не передбачають їх грошову компенсацію, а здійснюються і споживаються військовослужбовцем особисто у ході проходження ним військової служби. Згідно ст.9-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці мають право на речове, продовольче, медичне, психологічне та соціальне забезпечення, відповідно за рішенням суду позивачу повинні бути поновлені зазначені види забезпечення в межах повноважень в/ч НОМЕР_3 та у спосіб, який визначений законодавством України. ОСОБА_1 не прибував до в/ч НОМЕР_3 з 16.06.2022 і не прибув до в/ч НОМЕР_3 по теперішній час. У нормативно правових актах діючого законодавства відсутній правовий механізм, яким би було передбачена процедура, як без фізичної присутності/не прибуття військовослужбовця до військової частини, відновити його на військовій службі та забезпечити його продовольчим, та іншими видами забезпечення, зокрема, як при відсутності військовослужбовця відновити йому речове, продовольче, медичне, психологічне та соціальне забезпечення, передбачене ст.9-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», при фізичній відсутності/не прибуття військовослужбовця для проходження військової служби до військової частини. Враховуючи вищевикладене, на виконання норм прямої дії Основного Закону України та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року по справі № 420/26755/23, задля виплати йому грошового забезпечення та відновлення ОСОБА_1 здійснення продовольчого, медичного, речового, психологічного та соціального видів забезпечення згідно рішення суду та ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони №581-ОС від 25.10.2024 року ОСОБА_1 поновлено на військовій службі та здійснено всі види забезпечення за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року. Тобто, зі свого боку військова частина НОМЕР_3 виконала всі зобов`язання, залишилось ОСОБА_1 з`явитися та отримати/спожити те, чим його забезпечила військова частина НОМЕР_3 у порядку та за нормами, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Також військова частина НОМЕР_3 зазначає, що 06.11.2024 року задля виконання рішення суду по справі №420/26755/23 було відкрито виконавче провадження Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №76475971 за виконавчим листом №420/26755/23 від 28.10.2024, згідно якого Одеський окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення та здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно. За результатами здійснення виконавчих дій державною виконавчою службою добровільного виконання рішення суду в/ч НОМЕР_3 по справі №420/26755/23, державна виконавча служба погодилася з тим, що рішення суду в/ч НОМЕР_3 виконано у повному обсязі, у зв`язку з чим виконавчою службою «Постановою про закінчення виконавчого провадження» від 20.11.2024 закінчено (закрито) примусове виконавче провадження ВП№ 76475971, відкрите 06.11.2024 року щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 у адміністративній справі №420/26755/23 (у зв`язку із повним його виконанням в/ч НОМЕР_3 ). Тобто, прийняття виконавчою службою «Постанови про закінчення виконавчого провадження» від 20.11.2024 у зв`язку з повним виконанням рішення суду від 13.05.2024 у адміністративній справі №420/26755/23 в/ч НОМЕР_3 , доводить безпідставність вимог позивача про не виконання рішення суду по справі №420/26755/23 з боку в/ч НОМЕР_3 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України по справі № 420/26755/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), яка полягає у невиконанні рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у справі №420/26755/23, в частині нездійснення продовольчого забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) вжити заходів щодо усунення порушень п.9 ч.1 ст.129, ст.129-1 Конституції України шляхом здійснення продовольчого забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

Встановлено військовій НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) строк для надання відповіді про виконання вказівок цієї ухвали 30 календарних днів від дня її отримання.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 420/26755/23 в частині відмови задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 420/26755/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії про зобов`язання військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно та ухвалити нове рішення яким зобов`язати військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 420/26755/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії про зобов`язання військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно, а в іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 420/26755/23 залишити без змін.

Військова частина НОМЕР_1 також не погодилась з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року, подавши апеляційну скаргу, в якій ставить питання щодо скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року по адміністративній справі № 420/26755/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в частині задоволення судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України та постановлення нової ухвали, якою повністю залишити без задоволення заяву позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у адміністративній справі № 420/26755/23 в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

03.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якому позивач просив суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) щодо виплати недоотриманого грошового забезпечення, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби, тобто з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 включно, протиправною.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) виплатити недоотримане грошове забезпечення, здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби, тобто з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 включно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо невиплати недоотриманого грошового забезпечення та нездійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно, а також зобов`язано військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення та здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року - без змін.

26.09.2024 року військовою частиною НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у адміністративній справі № 420/26755/23, за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року включно, було нараховано недоотримане грошове забезпечення ОСОБА_1 , що склало 47 550,34 грн. та було виплачено останньому 27.09.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1765.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) від 26.09.2024 року №112 щодо розрахунку недоотриманих сум грошового забезпечення вбачається, що ОСОБА_1 за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року були нараховані такі складові грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія.

25.10.2024 року наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України №581-ОС «Про особовий склад» продовжено військову службу головному корабельному старшині ОСОБА_1 на посаді командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій та вважати таким, що виконував обов`язки військової служби з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, виплатити грошове забезпечення та здійснити всі інші види забезпечення з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року.

28.10.2024 року Одеським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист № 420/26755/23, який був направлений на виконання Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

06.11.2024 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирновим Максимом Вікторовичем було відкрите виконавче провадження.

20 листопада 2024 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирновим Максимом Вікторовичем виконавче провадження з примусового виконання закінчено.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року у справі № 420/26755/23 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 420/26755/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року у справі № 420/26755/23 відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про зупинення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 420/26755/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у справі № 420/26755/23 не виконано в повному обсязі, а саме:

не виплачено винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року;

не здійснено продовольчого забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124, ч. 3 ст.129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз.3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012, перше речення абз.2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012, перше речення абз.8 пп.2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення № 10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20) від 28.08.2020).

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу зазначених вище норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо невиплати недоотриманого грошового забезпечення та нездійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення та здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року - без змін.

26.09.2024 року військовою частиною НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у адміністративній справі № 420/26755/23, за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року включно, було нараховано недоотримане грошове забезпечення ОСОБА_1 , що склало 47 550,34 грн. та було виплачено останньому 27.09.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1765.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) від 26.09.2024 року №112 щодо розрахунку недоотриманих сум грошового забезпечення вбачається, що ОСОБА_1 за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року були нараховані такі складові грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія.

25.10.2024 року наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України №581-ОС «Про особовий склад» продовжено військову службу головному корабельному старшині ОСОБА_1 на посаді командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій та вважати таким, що виконував обов`язки військової служби з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, виплатити грошове забезпечення та здійснити всі інші види забезпечення з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року.

З приводу цього колегія суддів зазначає.

Так, у межах справи №420/26755/23, ОСОБА_1 просив суд, зокрема, зобов`язати військову частину НОМЕР_3 виплатити недоотримане грошове забезпечення, здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби, тобто з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 включно.

Відповідно до ч.2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Пунктом 1.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 №402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 за № 992/7280 передбачено, що військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини (далі - Положення № 402).

Відповідно до пункту 2.3 вищевказаного Положення у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.

Колегія суддів критично відноситься до посилань апелянта на те, що наказ Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402, який регулює продовольче забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час не розповсюджується на регулювання продовольче забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час воєнного стану, на думку колегії суддів такі твердження фактично зводяться до незгоди відповідача з рішеннями суду, якими підтверджено право на отримання та виплату такого забезпечення.

Щодо посилань військової частини НОМЕР_1 на не відповідність діючим нормам вимоги

законодавства позивача про виплату йому грошової компенсації за продовольче, речове та інші види забезпечення, колегія суддів зазначає.

Відповідно до Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 (в подальшому - Інструкція №1132), нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Відповідно до п. 2.10. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 за час, що минув, продукти згідно з нормами харчування не видаються, грошова компенсація може виплачуватися за термін, що не перевищує загального строку позовної давності відповідно до чинного законодавства.

Разом, з тим, матеріали справи не містять доказів того, що на даний час рішення суду виконано в частині здійснення продовольчого забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно, або вчиняються дії, направлені на виконання судового рішення у справі в цій частині.

Щодо не виплати винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, колегія суддів зазначає.

Як вбачається зі змісту правовідносин, які склались в рамках справи № 420/26755/23 ОСОБА_1 звертаючись до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якому просив суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) щодо виплати недоотриманого грошового забезпечення, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби, тобто з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 року №0000053 включно, протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) виплатити недоотримане грошове забезпечення, здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби, тобто з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 року №0000053 включно.

Як правильно зазначено судом першої інстанції питання наявності у ОСОБА_1 права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 не було предметом судового розгляду у справі №420/26755/23 а тому суд, відповідно, не розглядав та не досліджував вказаного питання у рішенні від 13.05.2024 року у справі №420/26755/23.

З наведених підстав колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що права позивача в цій частині не підлягають захисту в порядку ст.383 КАС України.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційних скаргах про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька