Справа № 732/368/25
Суддя: Карпинська Н. М.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 732/368/25
Провадження № 2-а/732/2/25
У Х В А Л А

про відмову у відстрочці сплати судового збору

12 березня 2025 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Карпинська Н.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

10.03.2025 в суді зареєстровано позов, сформований в системі «Електронний суд» 08.03.2025 про скасування постанови про притягнення позивача 16 грудня 2024 року до адміністративної відповідальності.

11.03.2025 винесено ухвалу про залишення позову без руху, у цій ухвалі, серед іншого, запропоновано позивачу надати підтверджуючі документи про сплату судового збору.

У той же день позивач через систему "Електронний суд" подав клопотання про відстрочку сплати судового збору до моменту винесення судового рішення.

Вивчивши клопотання позивача, перевіривши документи додані ним до такого клопотання, оцінивши заявлені мотиви на відповідність чинному законодавству, а також, перевіривши справедливий баланс між інтересом держави щодо безперебійного функціонування органів судочинства та правом заявника на доступ до правосуддя, вважаю, що підстави для відстрочки судового збору не доведені.

Виходячи із системного, цільового та граматичного тлумачення законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначала, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають (постанова від 18 березня 2020 року № 543/775/17).

Відповідно до Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14.05.81 №R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики ЄСПЛ вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також ЄСПЛ виходить із того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що може бути сплачений заявником. Невиправдано великий розмір, який не враховує фінансового становища заявників, а обчислюється на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Така позиція була викладена у справі «Георгел та Георгета Стоїческу проти Румунії».

При розгляді справ ЄСПЛ з`ясовує , чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси у суді. Для того щоб гарантувати такий справедливий баланс та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від сплати судового збору тих заявників, які можуть довести своє вразливе фінансове становище.

Отже, на переконання ЄСПЛ, при визначенні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансових можливостей заявника, а також обставини конкретної справи та стадію провадження.

Законом України «Про судовий збір» визначено, що підставою для відстрочки або розстрочки сплати судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення рішення у справі, а також зменшення розміру судового збору або ж звільнення від його сплати є майновий стан сторони. Отже, як убачається з практики ЄСПЛ, підставою для відповідного рішення суду може бути «фінансовий стан». А за національним законом, «майновий стан» особи.

Таким чином, основою визначення фінансового стану сторони, на думку ЄСПЛ, є наявність чи відсутність у сторони «вільних» коштів, які необхідно сплатити. Поняття ж «майновий стан» набагато ширше. Майном уважається окрема річ, сукупність речей, у тому числі гроші, а також майнові права та обов`язки.

Судом враховується, що позивачем оскаржується постанова щодо дій вчинених на транспорті, що є майном, а у певних визначених випадках може використовуватися з метою заробітку та для отримання доходу.

Сама довідка від 09.05.2023 № 3003-500275227 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб не вказує про вкрай низький дохід позивача. Доказів на підтвердження свого майнового стану, зокрема відомості з банківських установ про відсутність коштів на рахунках, даних про своє майно із державних реєстрів, позивачем не надано. Відомості за формою ОК-7 вказують лише на те, що позивач періодично був застрахованою особою. Довідок про отримані суми соціальних допомог, у тому числі у зв`язку із статусом внутрішньо-переміщеної особи позивачем не надається.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що підстав для відстрочки сплати судового збору нема.

Таким чином, вимога сформована в ухвалі від 11 березня 2025 року про сплату судового збору у сумі 484,48 грн є чинною у межах строку, визначеного у вище згадуваній ухвалі про залишення позову без руху.

Керуючись ст.ст.161,171 КАС України,

УХВАЛИЛА:

відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя Карпинська Н.М.