Справа № 753/19115/24
Суддя: Сирбул О. Ф.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/86/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О. Ф.

при секретарі Кушнір А. А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України(далі по тексту - відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою ЕНА № 3124661 від 24.09.2024 інспектором 2 взводу 1 роти 4 батальйона 2 полку УПП у м. Києві Величко С. С. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з постанови вбачається що рухаючись 24.09.2024 о 17:47:16 в м. Києві по вул. Академіка Горбунова, керуючи транспортним засобом "Citroen c5" здійснив виїзд на зустрічну смугу руху транспорту для об`їду затору, чим порушив п. 11.3 ПДР України та після зупики працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію чим порушив п. 9.9.б ПДР України. Позивач вказує, що порушення не було, оскільки проїзна частина має по одній смузі в кожному напрямку і розділена преривчастою лінією, правилами не забороняється паралельний рух двох транспортних засобів однією смугою, якщо витримана безпечна дистанція, що ПДР не забороняють обгін декількох транспортних засобів, що рухаються один за одним, перед перехрестям потрібно було перелаштуватися ліворуч для здійснення повороту наліво, а отже патрульним не було з`ясовано нарямок подальшого маршруту позивача, а пред`явлене звинувачення не підтверджено будь-якими доказами. Щодо порушення п. 9.9.б ПДР України зазначив, що воно було машинальним, оскільки позаду стояв автомобіль патрульної поліції з включеними проблисковими маячками тому вмикати "аварійку" було недоцільно і зроблено ненавмисне. На початку розгляду справи позивачем було подано клопотання про його перенесення задля реалізації права на юридичну допомогу, проте клопотання було відхилене. Розгляд справи проводився на місці правопорушення, але в постанові вказано іншу адресу вул. Бориспільська, 263, якої не існує. Позивач вважає, що дії інспектора по винесенню постанови є незаконними, необґрунтованими, та такими, що не відображають дійсних обставин справи. Постанова складена за відсутності належних доказів з грубим порушенням вимог чинного законодавства. На підставі вищевикладеного просив визнати дії інспектора 2 взводу 1 роти 4 батальйона 2 полку УПП у м. Києві Величко Сергія Сергійовича з притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протиправними та скасувати постанову ЕНА № 3124661 від 24.09.2024.

Ухвалою суду від 11.11.2024 позовну заяву залишено без руху.

Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунув вказані недоліки.

Ухвалою суду від 21.11.2024 по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.12.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечувала проти позовних вимог, зазначила, що твердження позивача не підтверджуються матеріалами справи, оскільки з усіма доказами його ознайомили, про що зроблено запис в розділі 7 оскаржуваної постанови, в реалізації його прав, передбачених законодавством ніхто не перешкоджав, працівники поліції вели себе етично та провели належний розгляд справи, ознайомивши позивача з усіма матеріалами, що були в справі, відповідали на всі питання, що підтверджується відеозаписом. Доводи позивача, щодо відсутності доказів є хибними, оскільки серед доказів є відеозапис боді-камери, про що зазначено в розіділі 7 оскаржуваної постанови, зі змісту якої вбачається, що вся процедура притягнення до адміністративної відповідальності здійснена у відповідності до вимог діючого законодавства. В тексті оскаржуваної постанови зазначено адресу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення вул. Бориспільська, 26 "з", м. Київ, як найближчий сталий орієнтир до якого можна зробити прив`язку, а тому твердження позивача про неіснуючу адресу не підтверджується. Щодо порушення прав особи на правничу допомогу зазначає, що санкція статті 122 КУпАП України не перебачають застосування адміністративного арешту, таким чином відстуність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам првосуддя, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Позивачем не надано доказів користування послугами адвоката після винесення постанови. Інспектор в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правничої допомоги в телефонному режимі. На підставі вищевикладеного просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.01.2025, яка занесена про протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 162 КАС України.

У судовому засіданні 29.01.2024 позивач надав пояснення, зазначив, що всі обставини виклав у позовній заяві, має великий стаж водіння і в даній ситуації ним не було вчинено ніякого порушення, просив задовольними позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо позовних вимог та просить відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Судом встановлено, що інспектором 2 взводу 1 роти 4 батальйона 2 полку УПП у м. Києві Величко С. С. винесено постанову серії ЕНА № 3124661, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 рухаючись 24.09.2024 о 17:47:16 в м. Києві по вул. Академіка Горбунова, керуючи транспортним засобом "Citroen c5" д.н.з. НОМЕР_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху транспорту для об`їду затору, чим порушив п. 11.3 ПДР України та після зупики працівниками поліції водій не увімкнув аварійну сигналізацію чим порушив п. 9.9.б ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами п. 11.3 ПДР України на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до змісту якої порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само, порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі за ч. 2 ст. 122 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За приписами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем зазначено, що серед доказів в даній справі є віднозапис боді-камери БК 472992, про що зазначено в розілі 7 оскаржуваної постанови, зі змісту якої вбачається, що вся процедура притягнення до адміністративної відповідальності здійснена у відповідності до вимог законодаства.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії ЕНА № 3124661 від 24 вересня 2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для скасування вказаної постанови.

Твердження позивача щодо незаконності та необґрунтованості постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження та спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Під час розгляду справи сторона відповідача відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України підтвердила правомірность свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання дій інспектора 2 взводу 1 роти 4 батальйона 2 полку УПП у м. Києві Величко Сергія Сергійовича з притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протиправними, оскільки знідно ч. 3 ст. 286 КАС України визначено виключний перелік способів захисту порушеного права особи, які можуть бути застосовані судом та серед яких відсутній такий спосіб як визнання протиправними дій.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: