Справа № 374/83/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 374/83/24 Головуючий у 1-й інстанції: Потапенко А.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Єгорової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Шіндер Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Київській області на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 17 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обухівського РУП ГУНП в Київській області, поліцейського СР ПП ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Свірідченка В.Р. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Ржищівського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Обухівського РУП ГУНП в Київській області (далі - відповідач 1), поліцейського СР ПП ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Свірідченка В.Р. (далі - відповідач 2) з вимогами скасувати постанову поліцейського СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції Свірідченка В.Р. серії ГВА № 766876 від 08 березня 2024 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за статтею 183 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення та безпідставність спірної постанови, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 183 КУпАП.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 17 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА № 766876 від 08 березня 2024 року, винесену поліцейським СРПП ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області сержантом поліції Свірідченком В.Р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Обухівського РУП ГУНП в Київській області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування судового збору у розмірі 605, 60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні постанови за статтею 183 КУпАП стосовно ОСОБА_1 працівником поліції неправильно встановлено всі обставини справи, не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а саме: не зазначено, у чому саме полягає адміністративне правопорушення, та не зазначено, яка саме інформація була завідомо неправдивою при виклику поліції.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції у Київській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - Обухівського РУП ГУНП в Київській області, в той час коли належним мав бути - Головне управління Національної поліції у Київській області, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, що дає підстави для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Від Головного управління Національної поліції у Київській області надійшло надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною третьою статті 268 і частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів враховує наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що поліцейським СР ПП ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержантом поліції Свірідченком В.Р. 08 березня 2024 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою в цей день о 13 годині 55 хвилин в місті Ржищів, вулиця 1-го Травня, 16, ОСОБА_1 здійснила завідомо не правдивий виклик на спец лінію 102 та повідомила інформацію, яка не знайшла свого підтвердження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Зазначеною постановою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 850, 00 грн.

Позивачка, вважаючи оскаржувану постанову протиправною з підстав її невідповідності дійсним обставинам, звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи цей спір по суті у зазначеному суб`єктному складі учасників справи, суд першої інстанції не звернув увагу на такі норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції України розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку, у тому числі передбачених статтею 183.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-24420 КУпАП», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17 та від 13 квітня 2023 року у справі № 757/30991/18-а, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

Відповідно до частин першої-другої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 580-VIII територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Головне управління Національної поліції в Київській області є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Головне управління Національної поліції в Київській області фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел не заборонених законом, та забезпечує їх цільове використання.

У свою чергу Обухівське РУП ГУНП в Київській області є районним територіальним підрозділом, не має статусу юридичної особи, та входить до структури Головного управління Національної поліції в Київській області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16 вересня 2015 року № 730 є юридичною особою публічного права територіальним органом Національної поліції, а поліцейський СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області сержант поліції Свірідченко В.Р. є посадовою особою вказаного органу.

Отже, відповідні інспектори (поліцейські) та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме той орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення - Головне управління Національної поліції у відповідній області.

Викладене свідчить, що у спірному випадку органом Національної поліції України є Головне управління Національної поліції в Київській області, від імені якого поліцейський СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області сержант поліції Свірідченко В.Р. уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - Обухівського РУП ГУНП в Київській області, тоді як належним відповідачем у цій справі є Головне управління Національної поліції в Київській області, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого прийнята оскаржувана постанова.

Однак, Головне управління Національної поліції в Київській області як суб`єкт владних повноважень до участі у розгляді цієї адміністративної справи у якості відповідача судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом не здійснено.

Згідно з частиною третьою статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За правилами частини сьомої статті 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Тобто, заміна первинного відповідача належним відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

Cуд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення позбавлений можливості виправити таку помилку, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з тих підстав, що він заявлений до неналежного відповідача.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 336/2138/17, від 26 червня 2019 року у справі № 303/3794/17, від 09 серпня 2019 року у справі № 821/2089/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 456/2935/15-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 819/940/18 та від 31 жовтня 2019 року у справі № 826/17241/16.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до неналежного відповідача, що не було враховано судом першої інстанції та мало своїм наслідком розгляд справи по суті за неналежного суб`єктного складу сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування судового рішення та відмови у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у мотивувальній частині цієї постанови.

При цьому, колегія суддів не надає оцінку аргументам апеляційної скарги щодо правомірності/протиправності оскаржуваної у цій справі постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, в частині встановлення належного суб`єктного складу сторін, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, наведених в даній постанові.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 315, 317, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Київській області задовольнити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 17 квітня 2024 року скасувати з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови серії ГВА № 766876 від 08 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за статтею 183 Кодекс України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Єгорова Н.М.