Справа № 420/1674/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1674/25
УХВАЛА
12 березня 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС), в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність ГУ ДМС щодо йому - ОСОБА_1 , ненадання повторно посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 18.01.2017 року;
зобов`язати ГУ ДМС повторно видати йому - ОСОБА_1 , посвідку на постійне проживання у зв`язку з її втратою;
зобов`язати ГУ ДМС здійснити обмін йому - ОСОБА_1 , з посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 18.01.2017 року на нову посвідку на постійне проживання.
Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи відповідає заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Згідно з ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Позивач вважаючи порушеними свої права, звернувся до суду з цим позовом, у якому просить суд зобов`язати ГУ ДМС повторно видати посвідку на постійне проживання у зв`язку з її втратою та здійснити обмін з посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 18.01.2017 року на нову посвідку на постійне проживання.
Згідно з п.6 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №321 (далі Порядок №321) у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.
Відповідно до п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання (посвідка/фотокартка має пошкодження, що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, дату та місце народження, ким видана посвідка, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити посвідки, виправлення, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія), а також у разі відсутності частини посвідки; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія); 6) набрання законної сили рішенням суду, яким визнано протиправним та скасовано рішення ДМС про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, на підставі якого дозвіл на імміграцію вважається чинним.
Таким чином, викладені позовні вимоги не відповідають вимогам чіткості і зрозумілості з огляду на обрані позивачем два різні шляхи захисту порушеного права.
Також всупереч п.4 ч.5 ст.160 КАС України позивач у позові не викладає жодних обставин щодо втрати посвідки.
У змісті позову позивач посилається на рішення суду від 01.11.2022 по справі №420/8562/22, яким зобов`язано ГУ ДМС поновити дію посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 18.01.2017 року. До позову долучено копію виконавчого листа від 22.08.2024 року по справі №420/8562/22.
Однак позивач не викладає обставин щодо того чи було ГУ ДМС поновлено дію попередньої посвідки на виконання рішення суду від 01.11.2022 по справі №420/8562/22 та хід виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом від 22.08.2024 року по справі №420/8562/22.
Водночас, згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).
Всупереч ч.4 ст.161 КАС України позивач не надає доказів на підтвердження здійснення відповідачем бездіяльності щодо ненадання повторно посвідки, оскільки згідно з копією заяви від 06.11.2024 року, долученої до позову, позивач звертався до відповідача щодо обміну посвідки.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, позивачу необхідно надати належні докази в обґрунтування позовних вимог.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Частиною 1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно з п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру справляється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 3028 грн.
Отже ставка судового збору за подання у 2025 році фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 1211,20 грн (3028 грн х 0,4).
Однак при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).
Позовна заява подана до суду 20.01.2025 року через підсистему «Електронний суд», тобто до даного позову в електронному вигляді застосовується пониження відповідного розміру ставки судового збору, яка становитиме 968,96 грн (1211,20 грн х 0,8).
Позивачем не наданий документ про сплату судового збору. У позові позивач просить відстрочити сплату судового збору.
Згідно з ч.5 ст.161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача, зокрема, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.
Отже клопотання про відстрочення сплати судового збору є окремою заявою, яка долучається до позову.
Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про судовий збір»», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Таким чином, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду.
Частиною 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Таким чином, у клопотанні про відстрочення сплати судового збору зазначаються підстави відстрочення з посиланням на відповідну частину та пункт ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
Крім того, відповідні підстави заявлені у клопотанні про відстрочення сплати судового збору повинні підтверджуватися належними доказами. Позивач не надає відповідних доказів щодо підстав застосування ст.133 КАС України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору.
Отже позивачу необхідно надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 968,96 грн або належним чином оформленого клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Згідно зі ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.
Суд вважав необхідним залишити позов без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви та роз`яснив, що недоліки повинні бути усунути шляхом надання до суду належних доказів в обґрунтування позовних вимог.
Ухвалою суду від 27.01.2025 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.
Ухвала суду доставлена в електронний кабінет позивача 28.01.2025 року.

Станом на 12.03.2025 року позивач недоліки не усунув, в автоматизованій системі діловодства суду заяв, клопотань не зареєстровано.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч.5,6,8 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При таких обставинах в силу п.1 ч.4 ст.169 КАС України позов підлягає поверненню.

Керуючись ст.169 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва