Справа № 460/15985/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2025 року м. Рівне №460/15985/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Грілікс"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІЛІКС» до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №703 від 25.09.2024 та №703 від 25.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийнято оспорювані рішення, не ґрунтуються на достовірних, об`єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству. Відтак, оспорювані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Зокрема, факт використання придбаних мішків та пакетів паперових у господарській діяльності ТОВ «Грілікс» підтверджується договорами поставки та актами приймання-передачі. Щодо твердження відповідача в акті перевірки про те, що частина податкових накладних по господарських операціях з ПП «ПЕТРОЛЕКС ТРЕЙД» не можуть бути включені до податкового кредиту як такі, що складені з порушенням встановленого порядку заповнення податкової накладної, то такі обставини спростовуються видатковими накладними та оформленими до них податковими накладними.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що ТОВ «Грілікс» проведено списання з балансу (реалізацію) пакетів паперових на суму 2 566 563,33 грн. В ході проведення перевірки платником не надано підтвердження використання придбаних мішків та пакетів паперових у господарській діяльності - не надано актів списання, актів прийому передачі, у зв`язку із чим, позивачем занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 219 187,24 грн. Крім того, перевіркою не встановлено реалізацію ТОВ «ГРІЛІКС» солі кам`яної у кількості 1210 кг, сума ПДВ по придбанні якої включена до складу податкового кредиту, у зв`язку з чим встановлено заниження податкового зобов`язання з ПДВ по невикористанні в господарській діяльності товару. Також перевіркою встановлено розбіжність між кількістю і вартістю придбаних та оприбуткованих Товариством товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) та кількістю і вартістю ТМЦ, зазначених у податкових накладних ПП "ПЕТРОЛЕКС ТРЕЙД", які включено ТОВ «ГРІЛІКС» до податкового кредиту. Вказана вище невідповідність показників, зазначених у податкових накладних ПП "ПЕТРОЛЕКС ТРЕЙД", умовам поставки (вартість та кількість товару) є помилкою в реквізитах, визначених пунктом 201.1 ст.201 ПКУ, що заважає ідентифікувати господарські операції та їх зміст, зазначені в податкових накладних, зі здійсненою господарською операцією та її змістом, на яку складені видаткові накладні.

Одночасно з поданням відзиву, представником відповідача подано клопотання про розгляд справи з викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 12.03.2025 в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про розгляд адміністративної справи №460/15985/24 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

В період з 06.08.2024 року по 12.08.2024 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ГРІЛІКС» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2024 року, від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість задекларованого у попередніх звітних періодах (податкова декларація з податку на додану вартість від 22.07.2024 року №).

За результатами такої перевірки було складено акт №12483/Ж5/17-00-07-03/41336788 від 19.08.2024 року, згідно висновків якого встановлено порушення:

- п. 189.1 ст. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, а саме занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 220 949 грн., що в подальшому призвело до завищення суми бюджетного відшкодування по декларації за червень 2024 року в розмірі 10 150 грн. та до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації за червень 2024 року) на суму 210 799 грн.

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.7 п .201.10 ст. 201 ПК України внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності за червень та липень 2022 року на суму ПДВ 117 611 грн., за рахунок включення до його складу податкових накладних, які складені з порушенням встановленого порядку заповнення податкової накладної, що в подальшому призвело до завищення залишку від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації за червень 2024 року) в сумі 117 611 грн.

- п. 201.10. ст. 201 ПК України, ТОВ «ГРІЛІКС» не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 220 949 грн.

ТОВ «Грілікс» подало заперечення від 03.09.2024 року на висновки, обставини та дані, викладені в акті документальної планової виїзної перевірки №12483/Ж5/17-00-07-03/41336788 від 19.08.2024 року.

Відповіддю на заперечення №6213/Ж12/17-00-07-03-05 від 19.09.2024 року висновки акту залишено без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області було прийнято наступні рішення:

1. №703 від 25.09.2024 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 328 410 грн.;

2. №703 від 25.09.2024 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 10 150 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 2 537,50 грн.;

3. №703 від 25.09.2024 року, яким застосовано штраф в розмірі 29 102,50 грн. за відсутність складення та реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

ТОВ «Грілікс» оскаржило такі рішення до ДПС України, яка рішеннями №37523/6/99-00-06-01-04-06 від 13.12.2024 року про результати розгляду скарги залишила без змін податкові повідомлення-рішення №703 від 25.09.2024 року та №703 від 25.09.2024 року, а податкове повідомлення-рішення рішення №703 від 25.09.2024 року скасувала.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями №703 від 25.09.2024 року та №703 від 25.09.2024 року та звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом з акту перевірки, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 209 «Інші товари» ТОВ «ГРІЛІКС» за період з квітня 2022 року по червень 2024 року проведено списання з балансу (реалізацію) пакетів паперових на суму 2 566 563,33 грн.

В ході проведення перевірки платником не надано підтвердження використання придбаних мішків та пакетів паперових у господарській діяльності - не надано актів списання, актів прийому передачі, зокрема і на наданий в ході перевірки платнику запит від 06.08.2024 року №1.

Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган дійшов висновку, що ТОВ «ГРІЛІКС» занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 219 187,24 грн.

Відповідно до п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг та отримання доходу. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до п.189.1 ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п.186.1 ст.186 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Відповідно до абз. а п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Тобто, відобразивши податковий кредит, за фактом негосподарського використання товарів (робіт, послуг) платник податків повинен нарахувати податкові зобов`язання:

за необоротними активами виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи зі звичайної ціни);

за товарами/послугами виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п.189.1.ст.189 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податків.

Як встановлено судом, до матеріалів справи та до заперечень на акт перевірки позивачем було надано договори поставки з фасуванням №18-11-2022 від 18.11.2022 року, №24-07-2023 від 27.04.2023 року, №15-09-21 від 15.09.2021 року, 02-09-22 від 02.09.2022 року, №01-08-2023 від 01.08.2023 року, №02-06-2022 від 02.06.2022 року, №09-03-2022 від 0903.2022 року, №13-09.2023 від 13.09.2023 року, №23-08-2020 від 23.08.2020 року та №27-09-21 від 27.09.2021 року, пунктами 1.1 та 3.2 яких визначено, що ТОВ «Грілікс» надає постачальникам паперові мішки (тару) для фасування продукції згідно актів прийому-передачі і право власності на тару зберігається за ТОВ «Грілікс».

Передача паперових мішків постачальникам для фасування товару підтверджується актами прийому-передачі пакетів для фасування в тару Покупця від 13.12.2022 року, від 04.01.2024 року, від 18.01.2024 року, від 19.04.2024 року, від 15.03.2024 року, від 29.02.2024 року, від 05.05.2023 року, від 25.05.2023 року, від 17.05.2023 року, від 02.05.2022 року, від 05.12.2023 року, від 24.11.2023 року, від 01.09.2023 року, від 07.04.2023 року, від 17.04.2024 року, від 10.10.2022 року, від 22.09.2022 року, від 24.08.2023 року, від 10.06.2022 року, від 20.04.2023 року, від 09.08.2022 року, від 19.05.2022 року, від 13.09.2023 року, від 06.07.2022 року, від 04.05.2023 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що списання позивачем з балансу (реалізацію) пакетів паперових на суму 2 566 563,33 грн. було здійснено в межах господарської діяльності, тому висновки акту перевірки про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 219 187,24 грн. в цій частині є необґрунтованими.

Щодо наданих відповідачем листів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, такі суб`єкти господарювання не надавали послуги з фасування, то суд критично оцінює дані пояснення, оскільки передача паперових мішків постачальникам для фасування товару підтверджується вищеперерахованими актами прийому-передачі пакетів, підписаними такими особами.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку п.86.7 ст.86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд у постановах від 06.08.2019р. у справі №160/8441/18, від 29.05.2020р. у справі №826/27811/15.

Також в акті перевірки зазначено, що перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації за червень 2024 року (в т.ч. за періоди виникнення від`ємного значення) суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) (податкова декларація з податку на додану вартість від 22.07.2024 року № ) встановлено його завищення на суму ПДВ 117 610,54 грн. Перевіркою здійснено аналіз первинних документів (видаткових накладних) та інформації, наявної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

За результатами цього встановлено розбіжність між кількістю і вартістю придбаних та оприбуткованих Товариством товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ) та кількістю і вартістю ТМЦ, зазначених у податкових накладних ПП "ПЕТРОЛЕКС ТРЕЙД", які включено ТОВ «ГРІЛІКС» до податкового кредиту.

Вказана вище невідповідність показників, зазначених у податкових накладних ПП "ПЕТРОЛЕКС ТРЕЙД", умовам поставки (вартість та кількість товару) є помилкою в реквізитах, визначених пунктом 201.1 ст.201 ПКУ, що заважає ідентифікувати господарські операції та їх зміст, зазначені в податкових накладних, зі здійсненою господарською операцією та її змістом, на яку складені видаткові накладні. Зазначені податкові накладні не можуть бути включені до податкового кредиту як такі, що складені з порушенням встановленого порядку заповнення податкової накладної.

Проте, як встановлено судом із поданих позивачем доказів, згідно податкової накладної №6 від 21.06.2022 року, постачання товару відбувалося в кількості 13 493,38 кг на суму 245 471,60 грн., в т.ч. ПДВ 40 911,94 грн.

Згідно видаткової накладної №533 від 21.06.2022 року, постачання товару відбувалося в кількості 13 493 кг на суму 245 471,64 грн., в т.ч. ПДВ 40 911,94 грн.

Згідно податкової накладної №8 від 29.06.2022 року, постачання товару відбувалося в кількості 13 414,45 кг на суму 240 172,2 грн., в т.ч. ПДВ 40 028,71 грн.

Згідно видаткової накладної №570 від 29.06.2022 року, постачання товару відбувалося в кількості 13 410 кг на суму 240 172,24 грн., в т.ч. ПДВ 40 028,71 грн.

Згідно податкової накладної №3 від 08.07.2022 року, постачання товару відбувалося в кількості 12 464,27 кг на суму 220 019,40 грн., в т.ч. ПДВ 36 669,89 грн.

Згідно видаткової накладної №618 від 08.07.2022 року, постачання товару відбувалося в кількості 12 464 кг на суму 220 019,40 грн., в т.ч. ПДВ 36 669,89 грн.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця).

У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Пунктом 198.1. статті 198 ПКУ, передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПКУ, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від

того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПКУ, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПКУ, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 /3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

Нормою пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в тому разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків. Це поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту для визначення об`єкта оподаткування з податку на додану вартість, і за її змістом, відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно. Однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Таким чином, як встановлено судом, відсутні розбіжності в сумах поставки товару та нарахованого ПДВ у податкових та видаткових накладних, у зв`язку із чим, наявна можливість ідентифікувати господарські операції та їх зміст, зазначені в податкових накладних, зі здійсненою господарською операцією та її змістом, на яку складені видаткові накладні.

У зв`язку із вищенаведеним, спростовується факт неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності за червень та липень 2022 року на суму ПДВ 117 611 грн.

Також згідно акту перевірки, відповідачем не встановлено реалізацію ТОВ «ГРІЛІКС» солі кам`яної у кількості 1 210 кг, сума ПДВ по придбанні якої включена до складу податкового кредиту, у зв`язку з чим встановлено заниження податкового зобов`язання з ПДВ по невикористанні в господарській діяльності товару на суму 8 808,8 грн. (7,28 грн/кг*1210 кг), ПДВ - 1 761,76 грн.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Верховний Суд, аналізуючи зазначені норми КАС України, неодноразово наголошував на тому, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути визначені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

В постанові від 29 червня 2023 року у справі №К/990/3883/23 Верховний Суд звернув увагу на те, що принцип безпосереднього дослідження судом доказів, передбачений частиною першою статті 90 КАС України, вимагає проведення їх дослідження, аналізу й надання оцінки судом саме під час судового розгляду справи, а відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, достатніми, належними та допустимими. Отож, мотивація суду не може обмежуватися цитуванням змісту висновків контролюючого органу та, відповідно, зробленими формальними висновками без безпосереднього аналізу і дослідження доказів судом та встановлення відповідних обставин під час судового розгляду справи.

Всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України відповідачем не надано доказів на підтвердження факту заниження позивачем податкового зобов`язання з ПДВ по невикористанню в господарській діяльності товару на суму 8 808,8 грн., в т.ч. ПДВ - 1 761,76 грн., у зв`язку із чим, позов підлягає до задоволення повністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 5 116,46 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення- рішення Головного управління ДПС у Рівненській області:

№703 від 25.09.2024

№703 від 25.09.2024

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІЛІКС» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 5116,46 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 березня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Грілікс" (вул. Затишна, 8, кв.11,м. Острог,Рівненський р-н, Рівненська обл.,35800, ідентифікаційний код 41336788)

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, )

Суддя В.В. Щербаков