Справа № 751/444/25
Суддя: Лібстер А. С.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №751/444/25
Провадження №2-а/751/52/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняРак Я.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу, без виклику сторін № 751/444/25
за позовомОСОБА_1
до Інспектора патрульної поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Оскирко Б.О., Інспектора патрульної поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гуз С. С. Департаменту патрульної поліції
про про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить скасувати постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, серії ЕНА № 3785217 від 04.01.2025 та за ч. 1 ст.126 КУпАП серії ЕНА № 3785305 від 04.01.2025. В обґрунтування позову зазначає, що відносно нього винесені дві постанови, хоча за вчинення кількох адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа винних. Вважає, що інспектори поліції штучно розділили справи. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, вина недоведеною, а зазначені постанови не відповідають вимогам закону та підлягають скасуванню.

Позовна заява надійшла до суду 13.01.2025. Ухвалою від 17.01.2025 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

27.01.2025 представником Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить відмовити в задоволенні позову.

У постанові від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адмінстягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Отже, відповідні інспектори поліції не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Належним відповідачем у справі є Департамент патрульної поліції. Від інспекторів патрульної поліції, які не є юридичною особою, відзив судом не вимагався.

Крім того, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Так, за змістом ст. 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом. Так, спрощене провадження, як з викликом, так і без виклику сторін спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Відтак, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими КАС України. Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги предмет, підстави та характер спірних правовідносин, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи в судовому засіданні за викликом сторін та приходить до висновку про залишення клопотання без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дослідивши відеозапис події, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2025 Інспектором патрульної поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Оскирко Б.О, 04.01.2025 о 09:15, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3785217 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., з тих підстав, що ОСОБА_1 04.01.2025 о 08:51 в м. Чернігові, по проспекту Левка Лук`яненка, 35, керуючи ТЗ не подав сигнал світловим показником повороту відповідного напрямку руху при розвороті, чим порушив в п.п. 9.2 «б» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, 04.01.2025 Інспектором патрульної поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Гуз С. С., 04.01.2025 о 09:26 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3785305 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з тих підстав, що ОСОБА_1 04.01.2025 о 09:05 год. в м. Чернігові, по проспекту Левка Лук`яненка, 35, водій керуючи ТЗ не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані що містяться в документі, чим порушив в п.п. 2.4 «а», керування ТЗ особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Отже, у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП поліцейський виносить постанову без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно пункту 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Зі змісту спірних постанов вбачається, що інспектора патрульної поліції прийшли до висновку про порушення ОСОБА_1 п. 9.2 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що водій, керуючи транспортним засобом не вімкнув відповідний показник повороту під час розвороту, а також п. 2.4 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з тим, що водій не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та відповідний поліс страхування, у спосіб, який дає можливість прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Так, відповідно до п.п. 9.2. «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п.п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем надано до суду відеозаписи з боді-камер поліцейських та з відеореєстратора службового транспортного засобу, про які міститься посилання у спірних постановах (а.с.27-28).

Переглядаючи вказані відеозаписи, встановлено, що відеофіксація порушення була здійснена на відеореєстратор, що закріплений на службовому автомобілі працівників поліції, а відеофіксація розгляду справи була здійснена за допомогою нагрудної боді-камери поліцейських.

Так, дослідивши відеозаписи з відеореєстратора та нагрудної боді-камери поліцейського, судом встановлено, що на відеозаписі зафіксований рух автомобіля RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_1 , 04.01.2025 о 08 год 51 хв, який рухаючись по лівій крайній смузі в зазначеному в протоколах місці, здійснив маневр, а саме: розворот ліворуч та не увімкнув при цьому покажчик повороту. Після чого вказаний автомобіль був зупинений працівником поліції. Даним автомобілем керував позивач, який залишився на водійському сидінні автомобіля. Водію повідомлено щодо причини зупинки транспортного засобу, нащо водій первинно повідомив, що він увімкнув показник повороту. Потім ОСОБА_1 взагалі зауважив, що він не змінював напрямок руху і не зобов`язаний був вмикати поворотний сигнал. На вимогу поліцейського надати для перевірки документи, які зазначені в пункті 2.1. ПДР України, позивач не надав будь-яких документів. Поряд з цим, первинні пояснення позивача працівнику поліції про те, що ним вмикався покажчик повороту, не знайшли об`єктивного підтвердження під час розгляду справи, та доказів на їх підтвердження позивач до суду не надав.

Отже, в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Крім того, дослідженими відеозаписами з нагрудної камери поліцейських, з яких вбачається роз`яснення прав ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Конституції України та положень ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. На місці розгляду справи позивач скористався правничою допомогою в телефонному режимі, не надав письмових пояснень, клопотань не заявляв. Йому роз`яснені підстави притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також, з досліджених відеозаписів судом встановлено, що правопорушник не виявляв поваги до працівників патрульної поліції, затягував розгляд справи, на запитання поліцейський відповідав агресивно, продовжуючи здійснювати дії, направлені на затягування розгляду справи.

Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи та надані докази підтверджують той факт, що позивач не подав світловий сигнал покажчику повороту відповідного напрямку та позивач, керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи позивача про те, що поліцейськими під час розгляду справ та винесення оскаржуваних постанов було порушено вимоги ст. 36 КУпАП суд відхиляє як безпідставні, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно п. 3 розділу V Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (стаття 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати.

Таким чином, обов`язок поліцейського накласти стягнення за одне правопорушення з числа вчинених, виникає лише в тому випадку, якщо справи про кілька правопорушень розглядаються одним і тим самим поліцейським.

При цьому, якщо справи розглядаються різними поліцейськими, то стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

За встановлених судом обставин у цій справі, відносно позивача було винесено дві окремі постанови про накладення адміністративного стягнення та поліцейськими кожним самостійно здійснено розгляд справи, щодо кожного правопорушення окремо.

Відтак, суд не встановив порушень вимог ст. 36 КУпАП під час розгляду справ поліцейськими.

Крім того, будь-яких зауважень або клопотань в оскаржуваних постановах від позивача не надійшло (а.с.27-28).

Правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19, зводиться до того, що ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, доводи позову про те, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження, оскільки це спростовується оглянутим відеозаписом.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Решта доводів позивача не спростовують висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю. Порушень конституційних прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , які б впливали на допустимість доказів у справі, на які посилається позивач, судом не виявлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що співробітники поліції діяли у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнули позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову, а оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, та ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити адміністративний позов без задоволення.

З огляду за те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись Правилами дорожнього руху, Законом України «Про дорожній рух України», статтями 1, 23, 36, 33-34, 122, 126, 251, 252, 256, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Оскирко Б.О, інспектора патрульної поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гуз С. С., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови за ч.2 ст. 122 КУпАП серії ЕНА № 3785217 від 04.01.2025 та постанови за ч. 1 ст.126 КУпАП, серії ЕНА № 3785305 від 04.01.2025 - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. С. Лібстер