Справа № 640/23674/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

при секретарі - Олешко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича, Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генерального прокурора Рябошапки Р.Г., Офісу Генерального прокурора, яким, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 28 жовтня 2019 року №1240ц;

- визнати протиправним дії Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. щодо видачі наказу Генеральної прокуратури України від 28 жовтня 2019 року №1240ц;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Офісу Генерального прокурора або на посаді в Офісі Генерального прокурора, що є рівнозначною (рівноцінною) посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день ухвалення рішення суду;

- стягнути з Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 28 жовтня 2019 року №1240ц;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Офісу Генерального прокурора з 30 жовтня 2019 року;

- визнано протиправними дії Генерального прокурора щодо видачі наказу Генеральної прокуратури України від 28 жовтня 2019 року №1240ц.

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді у розмірі 469 986,55 грн.

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Офісу Генерального прокурора з 30 жовтня 2019 року;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць у розмірі 35123,55 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року внесено виправлення до абзацу 7 резолютивної частини рішення шляхом зазначення: "Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, )".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2021 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки Р.Г., Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 17 січня 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій останній просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №640/23674/19, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора, а рішення Окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року залишити без змін.

Зазначена заява обґрунтована тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 року №3-157/2023(290/23) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року відкрито провадження за вказаною заявою, встановлено строк для подачі заперечень на неї та витребувано з Київського окружного адміністративного суду адміністративну справу №640/23674/19.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року призначено заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 року №11-р(ІІ)/2024 по справі №3-157/2023(290/23), водночас рішення Конституційного Суду України не містить положення, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Позивач подав до суду додаткові пояснення відповідно до яких наголосив, що виконанню підлягають лише судове рішення про задоволення позову (повне або часткове), водночас рішення, яким у задоволені позову відмовлено виконанню не підлягають за жодних обставин.

Додатково зазначив про те, що держава має забезпечити для особи, яка зазнала конституційної несправедливості, ефективне поновлення її прав через можливість повторного розгляду справи, під час якого суд зважаючи на рішення Конституційного Суду України матиме змогу переглянути справу відповідно до закону який відповідатиме Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У постанові від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вказала, що положення п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України містять імперативний припис, а тому встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

У цій же постанові суд касаційної інстанції звернув увагу, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння.

Отже, за висновками Верховного Суду, судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися "не виконаним" у розумінні п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, а відтак не може переглядатися за виключними обставинами з вказаної нормативної підстави.

Такий самий підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення у справі №600/1450/20-а (ухвала від 13 квітня 2023 року), у справі №140/11713/20 (ухвала від 27 квітня 2023 року), у справі №240/35883/21 (ухвала від 27 квітня 2023 року), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27 квітня 2023 року), у справі №420/1255/21 (ухвала від 03 травня 2023 року), у справі №160/6238/20 (ухвала від 03 травня 2023 року), у справі №420/1319/21 (ухвала від 04 травня 2023 року), у справі №420/4572/20 (ухвала від 03 травня 2023 року), у справі №380/21729/21 (ухвала від 09 травня 2023 року), у справі №580/2313/20 (ухвала від 10 травня 2023 року), у справі №620/4397/20 (ухвала від 11 травня 2023 року), а також в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2024 року по справі №280/1992/21 та від 12 лютого 2025 року по справі №947/35519/20.

Таким чином, у межах цієї справи постанова суду апеляційної інстанції від 12 жовтня 2021 року не може вважатися невиконаною в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення суду, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 вказано на те, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення суду першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Окрім наведених мотивів необхідно також зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII (далі - Закон №2136-VIII). Водночас у ч. 1 ст. 97 Закону №2136-VIII визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Аналіз норм розділу ХІІ Конституції України ("Конституційний Суд України") та Закону № 2136-VIII дає підстави для висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі та застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі та виникли до ухвалення рішення Конституційним Судом України, проте продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

У резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 року № 11-р(ІІ)/2024 у справі № 3-157/2023 (290/23) (п. 3) визначено, що п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII зі змінами, визнаний неконституційним, утрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, відповідно станом на момент подання заяви про перегляд судового рішення за виключеними обставинами у цій справі (17 січня 2025 року) п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VII зі змінами не втратив чинність.

Подібна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 10 лютого 2025 року у справі №160/5839/20 та від 24 лютого 2025 року у справі №420/4490/20.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у даній справі.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 321, 325, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича, Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку

Повний текст ухвали складено "12" березня 2025 року.