Справа № 420/10681/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/10681/24

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р. Дата і місце ухвалення: 05.11.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Служби безпеки України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Служби безпеки України, Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати накази начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСК та від 09.12.2023р. №297-ОС/ДСК в частині зменшення ОСОБА_1 розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень та розміру доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі;

- зобов`язати Службу безпеки України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень та доплату військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, за період з жовтня 2023 року по січень 2024 року виходячи з їх розмірів, встановлених на день зарахування позивача в розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходив військову службу в Службі безпеки України на посаді заступника начальника 7 управління (з дислокацією у м. Одеса) Департаменту військової контррозвідки СБ України, у період з 01.07.2022р. по 10.01.2024р. знаходився у розпорядженні начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України. На підставі наказів Департаменту військової контррозвідки СБУ від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСХ та від 09.12.2023р. №297-ОС/ДСК ОСОБА_1 зменшено розмір надбавки за службу в умовах режимних обмежень та розмір доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі. Такі накази позивач вважає незаконними, оскільки абз.13 п.48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого указом Президента України від 27.12.2007р. №1262/2007, та п.2 глави 1 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ Служби безпеки України №515/ДСК від 10.04.2018р., чітко визначено, що за зарахованими у відрядження військовослужбовцями зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали. Позивач зазначав, що покладення на нього під час знаходження у розпорядженні начальника ДВКР СБ України виконання окремих завдань, що визначені тимчасовими функціональними обов`язками у затвердженій розпорядженням начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск посадовій інструкції, не змінює рівень посади, за якою позивача призначено у розпорядження наказом Голови СБ України, та, відповідно, ступеня секретності відомостей до яких наявний доступ за такою посадою. До того ж, ОСОБА_1 не було доведено в установленому порядку посадову інструкцію, затверджену розпорядженням начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск, у зв`язку з чим він продовжував виконувати обов`язки військової служби у попередньому обсязі. ОСОБА_1 стверджував, що після зарахування його наказом Голови СБ України від 01.07.2022р. №817-ОС/дск у розпорядження начальника ДВКР СБ України він продовжував постійно працювати з матеріальними носіями інформації та іншими матеріалами з грифом обмеження «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» та до жовтня 2023 року отримував надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 20% посадового окладу. При цьому, будь-хто з посадових осіб СБ України та ДВКР СБ України про скасування доступу до будь-якого рівня інформації з обмеженим доступом позивачу не доводив та доступ до відповідних приміщень та носіїв інформації йому не обмежував.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 24.10.2023р. №249-ОС/дск (по особовому складу) в частині зменшення ОСОБА_1 розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 09.12.2023р. №297-ОС/дск (по особовому складу) в частині зменшення ОСОБА_1 розміру доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі.

Зобов`язано Службу безпеки України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень та доплату військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, за період з жовтня 2023 року по січень 2024 року виходячи із розмірів, встановлених на день зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Служба безпеки України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення від 05.11.2024р., з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що Законом України «Про державну таємницю» та іншими нормативно-правовими актами встановлена єдина альтернативна умова, яка є підставою для встановлення розміру надбавки за проходження служби в умовах режимних обмежень ступінь секретності відомостей та їх носіїв, з якими безпосередньо працює особа. Розпорядженням начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск затверджено посадові інструкції ОСОБА_1 , якими передбачено здійснення діяльності з відомостями із ступенем секретності «таємно» та «цілком таємно» поза номенклатурою посад. На підставі зазначеного рішення керівника про надання доступу зазначеного ступеню з`явилася підстава для встановлення ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі, встановленому наказом начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСК. Встановлення розміру надбавки за проходження служби в умовах режимних обмежень не відноситься до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, розмір такої надбавки прямо закріплений у нормативно-правових актах. До того ж, ОСОБА_1 не оскаржив наказ від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСК в частині надання йому доступу до державної таємниці та розпорядження начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск.

Що ж до доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, то апелянт зазначає, що при вирішенні спору у відповідній частині судом не правильно застосовано положення пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ Служби безпеки України №515/ДСК від 10.04.2018р. З вказаної норми слідує, що розмір зазначеної щомісячної доплати залежить не тільки від самого факту співробітництва із залученими особами, а й від наявності позитивного результату, тобто носить заохочувальний характер. Встановлення відповідної доплати саме у розмірі 20% не є безальтернативним обов`язком керівника СБУ, є його дискреційним повноваженням. А відтак, встановлення ОСОБА_1 доплати у розмірі 5% не суперечить чинному законодавству.

У наданих до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях від 06.02.2025р. Департамент військової контррозвідки Служби безпеки України підтримав вимоги апеляційної скарги СБУ та просить її задовольнити.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу СБУ залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що покладання на ОСОБА_1 тимчасових функціональних обов`язків, визначених у затвердженій розпорядженням начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск посадовій інструкції, не змінює рівень посади, за якою його призначено у розпорядження. Позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що під час проходження ОСОБА_1 військової служби на посаді заступника начальника 7 управління (з дислокацією у м. Одеса) Департаменту військової контррозвідки СБ України йому було надано допуск та доступ до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності «особливої важливості», у зв`язку з чим він отримував надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20% від посадового окладу. Після зарахування позивача у розпорядження начальника ДВКР СБУ він продовжував отримувати надбавку у відповідному розмірі до жовтня 2023 року. При цьому, при наданні наказом від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСК доступу до відомостей, що мають ступінь секретності «цілком таємно» і «таємно» згідно посадової інструкції, затвердженої розпорядженням начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск, СБУ не приймала будь-яких рішень про відмову в наданні (припинення) ОСОБА_1 доступу до відомостей, що мають ступінь секретності «особливої важливості». Позивач вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що при встановленні йому наказом від 09.12.2023р. №297-ОС/ДСК доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, у розмірі 5% начальником Департаменту військової контррозвідки СБ України враховано результат співробітництва із залученими особами. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем оцінки його діяльності у відповідній сфері, аналізу проведеної роботи, порівняння показників з попередніми періодами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в Службі безпеки України та до 01 липня 2022 року обіймав посаду заступника начальника 7 управління (з дислокацією у м. Одеса) Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Наказом голови Служби безпеки України від 01.07.2022р. №817-ОС/дск «По особовому складу» полковника ОСОБА_1 за посадою заступника начальника управління зараховано у розпорядження за підпунктом «б» пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого указом Президента України від 27.12.2007р. №1262/2007, з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року включно.

Відповідно до витягу з наказу Служби безпеки України від 21.12.2023р. №1647-ОС/дск «По особовому складу» полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за пп. а п. 61 та пп. г п.3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до витягу з наказу Департаменту військової контррозвідки від 05.01.2024р. №6-ОС/дск «По особовому складу» полковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу з 10 січня 2024 року.

До дати звільнення, в період з 01.07.2022р. по 10.01.2024р. позивач перебував у розпорядженні начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України за останньою займаною ним посадою.

На запит позивача Фінансово-економічне управління СБУ надало лист від 02.04.2024р. №21/3-М-45-П/87, яким повідомило про складові та розміри видів його грошового забезпечення за період проходження служби з 01.03.2018р.

У вказаному листі, серед іншого, зазначено, що на підставі наказів Департаменту військової контррозвідки СБУ від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСК та від 09.12.2023р. №297-ОС/ДСК були змінені (зменшені) розміри отримуваних ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень та доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі.

Так, відповідно до витягу з наказу Департаменту військової контррозвідки від 24.10.2023р. №249-ОС/дск «По особовому складу» полковнику ОСОБА_1 надано доступ до державної таємниці зі ступенем секретності «Таємно», «Цілком таємно» згідно з п.1.7, який перебуває у розпорядженні начальника Департаменту, без урахування номенклатури посад співробітників-військовослужбовців, працівників Департаменту військової контррозвідки СБУ за штатом воєнного часу, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, якому наказом СБУ від 31.03.2023р. №430-ОС/дск надано допуск до державної таємниці за формою 1 з 04 жовтня 2023 року та установлено полковнику ОСОБА_1 надбавку в розмірі 15% посадового окладу згідно з главою 3 без урахування номенклатури посад співробітників-військовослужбовців, працівників Департаменту військової контррозвідки СБУ за штатом воєнного часу, та надання доступу до державної таємниці за формою 1, з 04 жовтня 2023 року.

Відповідно до витягу з наказу Департаменту військової контррозвідки від 09.12.2023р. №297-ОС/дск «По особовому складу», відповідно до розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ №515/ДСК-2018р, та наказу ЦУ СБУ №385/ДСК-2023р, знижено розмір доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, з 18 жовтня 2023 року полковнику ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника департаменту, до 5% посадового окладу.

Підставою для видання вказаного наказу став рапорт начальника 7 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України від 18.10.2023р., адресований начальнику ДВКР СБ України, з проханням скасувати позивачу доплату в розмірі 20% згідно з главою 5 від посадового окладу (у зв`язку з наявністю суттєвих недоліків в організації роботи з особами, які залучені до співробітництва на конфіденційній основі).

У рапорті зроблено примітку «зменшити доплату згідно з главою 5 до 5%».

В матеріалах справи, також, міститься витяг з розпорядження Департаменту військової контррозвідки від 04.10.2023р. №1564дск «Про затвердження посадових інструкцій військовослужбовців, які перебувають в розпорядженні начальника Департаменту», яким затверджено посадові інструкції (тимчасові функціональні обов`язки) співробітників військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України полковника ОСОБА_1 за посадою заступника начальника управління та витяг із посадової інструкції полковника ОСОБА_1 .

На підтвердження доведення посадової інструкції до відома ОСОБА_1 відповідачі надали суду копію довідки від 14 листопада 2023 року за підписом начальника 7 управління ДВКР СБ України, зі змісту якої вбачається, що вказану інформацію доведено ОСОБА_1 використовуючи месенджер WhatsApp та на пропозицію полковнику ОСОБА_1 прибути до 7 управління та особисто ознайомитись із зазначеними документами останній відмовився.

Вважаючи протиправними накази начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСК та від 09.12.2023р. №297-ОС/ДСК в частині зменшення розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень та розміру доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , визнав обґрунтованими доводи позивача про неправомірність зменшення йому спірними наказами відсоткового розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень та доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, у період перебування позивача у розпорядженні начальника Департаменту за попередньою посадою. Суд зазначив, що такі дії відповідачів не узгоджуються з положеннями п.48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого указом Президента України від 27.12.2007р. №1262/2007, та п.2 глави 1 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ Служби безпеки України №515/ДСК від 10.04.2018р. При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що покладання на ОСОБА_1 під час знаходження його у розпорядженні начальника ДВКР СБ України виконання завдань, що визначені тимчасовими функціональними обов`язками у затвердженій розпорядженням начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск посадовій інструкції, не змінює рівень посади, за якою позивача призначено у розпорядження наказом Голови СБ України.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є правомірність спірних наказів відповідача про зменшення позивачу відсоткового розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень (з 20% до 15%) та доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (з 20% до 5%) у період перебування у розпорядженні начальника Департаменту за попередньою посадою позивача.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992р. №2229-XII (далі Закон №2229-XII) умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби, поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Згідно ст.27 Закону №2229-XII військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Статтею 30 Закону №2229-XII передбачено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Указом Президента України від 27.12.2007р. №1262/2007 затверджено Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (далі - Положення №1262/2007).

Відповідно до абзацу 1 пункту 48 Положення №1262/2007 зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників, а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника іншого підрозділу, органу, закладу, установи допускається: б) у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних завдань та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Абзацом 13 пункту 48 Положення №1262/2007 передбачено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Питання виплати грошового забезпечення на час перебування у розпорядженні врегульовано також підрозділом 1 розділу ІV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ Служби безпеки України №515/ДСК від 10.04.2018р. (далі Інструкція №515/ДСК), пунктом 2 якого передбачено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктами «в», «д», «з», пункту 48 Положення №1262/2007) зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків, передбачених п.48 Положення, з урахуванням їх продовження у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 1 розділу ІV Інструкції №515/ДСК після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених підпунктами «а», «б», «г», «е», «є», «и» п.48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках, передбачених пп. «в» п. 48 Положення, - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішеннями Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів закінчення строку перебування ОСОБА_1 у розпорядженні начальника Департаменту до дати його звільнення, а також доказів того, що з часу зарахування позивача у розпорядження начальника ДВКР СБ України 01.07.2022р. та до часу його звільнення з військової служби 10.01.2024р. ОСОБА_1 було призначено на іншу штатну посаду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підставі абзацу 13 пункту 48 Положення №1262/2007 та пункту 2 підрозділом 1 розділу ІV Інструкції №515/ДСК, за позивачем зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадою заступника начальника 7 управління (з дислокацією у м. Одеса) Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Покладання на ОСОБА_1 під час знаходження його у розпорядженні начальника ДВКР СБ України виконання завдань, визначених тимчасовими функціональними обов`язками згідно затвердженої розпорядженням начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск посадової інструкції, не змінює рівень посади, за якою позивача призначено у розпорядження наказом Голови СБ України.

А відтак, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не оскаржив розпорядження начальника ДВКР СБ України від 04.10.2023р. №1564дск.

В апеляційній скарзі Служба безпеки України посилається на те, що абзацом 7 пункту 52 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939/ДСК, встановлено, що допуск до державної таємниці військовослужбовцям, які зараховані у розпорядження відповідальних начальників, здійснюється військовими установами без урахування номенклатури посад.

Також, апелянт зазначає, що Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994р. №414, передбачено, що розмір надбавки за службу в умовах режимних обмежень залежить від ступеню секретності відомостей та їх носів з якими працює особа. При цьому, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про державну таємницю» рішення про надання доступу до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв приймають керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких виконуються роботи, пов`язані з державною таємницею, або зберігаються матеріальні носії секретної інформації.

Враховуючи посадову інструкцію, затверджену розпорядженням начальника ДВКР СБУ від 04.10.2023р. №1564дск, якою передбачено здійснення ОСОБА_1 діяльності з відомостями зі ступенем секретності «таємно» та «цілком таємно», апелянт вважає, що начальником ДВКР СБ України правомірно видано наказ від 24.10.2023р. №249-OС/дск про надання позивачу доступу до відомостей, що мають ступінь секретності «цілком таємно» і «таємно» та, як наслідок, встановлення йому надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта помилковими, оскільки як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час проходження ОСОБА_1 військової служби на посаді заступника начальника 7 управління (з дислокацією у м. Одеса) Департаменту військової контррозвідки СБ України наказом СБУ від 31.03.2023р. №430-ОС/дск йому було надано допуск та доступ до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності «особливої важливості», в зв`язку з чим він отримував надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20% посадового окладу.

Після зарахування позивача у розпорядження начальника ДВКР СБ України ОСОБА_1 продовжував отримувати вказану надбавку у розмірі 20% посадового окладу, що свідчить про те, що він продовжував здійснювати діяльність за наданими раніше допуском та доступом до державної таємниці відповідного рівня.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття СБУ рішення про відмову в наданні (припинення) ОСОБА_1 доступу до відомостей, що мають ступінь секретності «особливої важливості» під час перебування його у розпорядженні та наданні наказом начальника ДВКР СБУ від 24.10.2023р. №249-ОС/дск йому доступу до відомостей, що мають ступінь секретності «цілком таємно» і «таємно» згідно посадової інструкції, затвердженої розпорядженням начальника ДВКР СБУ від 04.10.2023р. №1564дск.

Позивач стверджує, що до звільнення зі служби, перебуваючи у розпорядженні начальника ДВКР СБУ, він продовжував виконувати службові обов`язки в попередньому обсязі з урахуванням наданих йому раніше та не скасованих допуску та доступу до відомостей, що мають ступінь секретності «особливої важливості».

Будь-яких заперечень з доказами протилежного суду відповідачами не надано.

Пунктом 5 глави 3 розділу ІІІ Інструкції №515/ДСК передбачено, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень встановлюється військовослужбовцям за займаною штатною посадою наказом начальника (керівника) органу, підрозділу, закладу та установи СБ України по особовому складу на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з режимно-секретним підрозділом.

Пунктом 7 розділу 3 глави III Інструкції встановлено, що при призначенні на іншу штатну посаду надбавка за службу в умовах режимних обмежень переустановлюється з дотриманням вимог пункту 4 цієї глави.

Враховуючи те, що в період перебування у розпорядженні начальника ДВКР СБУ ОСОБА_1 не було призначено на штатну посаду, тому, на думку колегії суддів, підстав для переустановлення йому надбавки в умовах режимних обмежень не було.

При вирішенні даного спору колегія суддів, також, враховує, що зарахування ОСОБА_1 у розпорядження начальника ДВКР СБУ мало місце на підставі підпункту б) абзацу 1 пункту 48 Положення №1262/2007 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів), а не на підставі підпункту в) абзацу 1 пункту 48 Положення №1262/2007, з чим положення абзацу 4 пункту 4.9 розділу IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008р. №772, пов`язують прийняття рішення щодо необхідності припинення військовослужбовцям доступу до державної таємниці залежно від характеру тимчасових обов`язків (завдань), які на них будуть покладені.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України не було правових підстав для прийняття наказу від 24.10.2023р. №249-ОС/ДСК про зменшення ОСОБА_1 розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Що ж до наказу начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 09.12.2023р. №297-ОС/дск (по особовому складу) в частині зменшення ОСОБА_1 розміру доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Інструкції №515/ДСК встановлено, що військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі і мають позитивні результати в цій роботі, виплачується щомісячна доплата в розмірі до 20 відсотків посадового окладу.

У відповідності до пункту 2 глави 5 розділу ІІІ Інструкції №515/ДСК персональний розмір доплати встановлюється, підвищується, знижується або скасовується у регіональних органах та органах військової контррозвідки - наказами начальників цих органів.

Таким чином, начальники функціональних підрозділів Центрального управління СБУ наділені правом змінювати розмір відповідної доплати в залежності від результатів роботи кожного окремого співробітника. При цьому, розмір доплати не може бути вищим за 20% від посадового окладу.

В апеляційній скарзі Служба безпеки України вказує, що встановлення розміру доплати військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, знаходиться у межах дискреційних повноважень командування військовослужбовця та залежить від певних умов, за яких така виплата здійснюється. Встановлення відповідної доплати саме у розмірі 20% не є безальтернативним обов`язком керівника СБУ, є його дискреційним повноваженням. А відтак, встановлення ОСОБА_1 доплати у розмірі 5% не суперечить чинному законодавству.

Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта колегія суддів виходить з наступного.

Передусім, колегія суддів, звертає увагу, що будь-яке управлінське рішення стосовно особи, ухвалене суб`єктом владних повноважень незалежно від способу прийняття, рівня і місця органу у відповідній системі, правових підстав, мотивів, способу та форм ухвалення, підлягає судовому контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для видання наказу начальника Департаменту військової контррозвідки від 09.12.2023р. №297-ОС/дск, яким ОСОБА_1 знижено розмір доплати військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, до 5% посадового окладу з 18 жовтня 2023 року, став рапорт начальника 7 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України від 18.10.2023р., адресований начальнику ДВКР СБ України, з проханням скасувати позивачу доплату в розмірі 20% від посадового окладу у зв`язку з наявністю суттєвих недоліків в організації роботи з особами, які залучені до співробітництва на конфіденційній основі.

Дійсно, як слідує зі змісту пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Інструкції №515/ДСК, розмір вказаної щомісячної доплати залежить не тільки від самого факту співробітництва із залученими особами, а й від наявності позитивного результату, тобто носить заохочувальний характер. Встановлення доплати безумовно належать до повноважень начальників відповідних органів.

Разом з цим, як правильно зазначив суд першої інстанції, предметом спору у цій справі є правомірність припинення виплати у попередньому розмірі грошового забезпечення позивачу за час його перебування у розпорядженні, яке мало бути йому гарантовано відповідно до п.48 Положення №1262/2007 та п. 2 підрозділу 1 розділу ІV Інструкції №515/ДСК.

Більше того, посилаючись на те, що зменшення ОСОБА_1 розміру передбаченої пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Інструкції №515/ДСК доплати з 20% до 5% мало місце через суттєві недоліки в організації роботи з особами, які залучені до співробітництва на конфіденційній основі, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій відповідачами не надано жодного належного доказу на підтвердження проведення оцінки роботи позивача з відповідними особами, порівняння її показників із попередніми періодами, а також не конкретизовано в чому полягає наявність суттєвих недоліків в організації ОСОБА_1 роботи з особами, які залучаються до співробітництва на конфіденційній основі.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, на яких частиною другою статті 72 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності прийнятих ними рішень, не доведено наявності підстав для прийняття наказу від 09.12.2023р. №297-ОС/дск в частині зменшення ОСОБА_1 розміру доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.316 КАС України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 березня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук