Справа № 544/421/25
Суддя: Малицька О. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/421/25
пров. № 2-а/544/11/2025
Номер рядка звіту 139
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Малицької О.Л.

секретар судового засідання Ралець О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пирятин в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови ЕНА №3959102 від 29 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

за участю позивача ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови ЕНА №3959102 від 29 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності. Позов мотивує тим, що постановою інспектора відділення поліції №1 (м. Пирятин) Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області майора поліції Смирного Ігора Анатолійовича серія ЕНА №3959102 від 29.01. 2025року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5ст. 121 КУпАП за те, що 29.01.2025 року о 11 годині 01 хв. в м. Пирятин по вул. Сергія Литвиненка (Визволення) 2, керував транспортним засобом ВАЗ 21112-125-51 номерний знак НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3.в. ПДР України.

Позивач вважає, що винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він під час розгляду адміністративної справи заявив клопотання про надання права на захист в порядку ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституції України, але його клопотання не було задоволено, тобто інспектор порушив ст. 285 КУпАП.

05.03.2025 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача, із змісту якого вбачається, що Головне управління Національної поліції в Полтавській області позовних вимог ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі з огляду на наступне. 29.01.2025 близько 10:56 год. в м. Пирятин по вул. Сергія Литвиненка 2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2112-125-51 д.н.з. НОМЕР_2 , який обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3. в ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відносно ОСОБА_1 інспектором Смирним І.А. винесено постанову серії ЕНА № 3959102 за ч. 5 ст. 121 КУПАП. Поліцейським під час розгляду справи порушено права позивача та не надано можливості скористуватись правничою допомогою. 3 даного приводу зазначаємо, що на відеозаписі 00000__0002А на 04:25 хв. зафіксовано момент роз`яснення працівником поліції Смирним І.А. позивачу його права відповідно до Конституції України та КУпАП. Після цього у позивача було достатньо часу для реалізації своїх прав, натомість він не заявляв жодних клопотань. Таким чином в подальшому інспектор Смирний І.А. почав складати та роздруковувати оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Коли постанову серії ЕНА № 3959102 було роздруковано та надано позивачу для ознайомлення, останній вирішив скористатись своїм правом на правничу допомогу, тобто вже після винесення постанови. Таким чином так як позивач не виявив бажання скористатись своїми правами в процесі розгляду, справи до моменту складання постанови, то було складено постанову серії ЕНА № 3959102.

На думку відповідача, в даному випадку позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Крім цього, додатково пояснив, що він дійсно їхав в автомобілі без паска безпеки, оскільки у нього був несправний механізм утримувача паска безпеки. Поліцейському він даний факт не повідомив, оскільки його ніхто не питав. Підставою заявлення ним клопотання про права на захист, слугувала консультація в телефонному режимі, яку він отримав в процесі розгляду справи. Оскільки, продовжувався розгляд справи, на його думку він мав право заявляти клопотання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві зазначив про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи просив врахувати наданий відзив.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.01.2025 інспектором ВП № 1 (м. Пирятин) Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Смирним І.А. була винесена постанова серії ЕНА №3959102 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП, встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він 29.01.2025 року о 10 год. 56 хв., в м. Пирятин по вул. С.Литвиненка (Визволення), 2 керував автомобілем ВАЗ 21112-125-51 д.н.з. НОМЕР_3 , що обладнаний засобами пасивної безпеки, та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно вимог п. 2.3 в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Диспозиція ч.5 ст. 121 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржив дану постанову з підстав порушенням працівником поліції при розгляду адміністративної справи норм ст. 285 КУпАП, а саме що його було обмежено в праві на професійну правничу допомогу, яке передбачено ст. 59 Констиуції України.

Щодо доводів позивача викладених у позовній заяві, суд такі відхиляє, оскільки твердження позивача не знайшли свого підтвердження та спростовується наявними по справі доказами.

На відеозаписі, який був наданий відповідачем чітко видно рух ТЗ позивача, а також те, що водій керував ТЗ будучи не пристебнутим ременем безпеки.

Твердження позивача щодо не роз`яснення йому його прав та обов`язків в повній мірі спростовується відеозаписом 00000__0002А на 04:25 хв. зафіксовано момент роз`яснення працівником поліції ОСОБА_2 позивачу його права відповідно до Конституції України та КУпАП в повній мірі. Позивач повідомив, що права зрозумів, жодних клопотань не заявляв.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт порушення, позивачем ОСОБА_1 вимог п.2.3 (в) ПДР України, а саме порушення водієм правил користування ременями безпеки.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП. Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.5 ст.121 КУпАП, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, заперечення позивача щодо обмеження його права на правничу допомогу спростовуються вищевказаними доказами та звернення його до суду пов`язане не із захистом порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач, мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч.1 ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Також в матеріалах справи мається квитанція №0.0..1 від 31.01.2025 року, згідно якої позивачем було сплачено штраф в розмірі 510 грн.

Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормою ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позову без задоволення.

Також відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати, а саме судовий збір йому не відшкодовується.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72, 77, 143, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 121-3, 126, 247, 251, 252 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови ЕНА №3959102 від 29 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 березня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, адреса місця знаходження: вул. Ю.Матвійчука, 83, м. Полтава.

Суддя О.Л.Малицька