Справа № 526/114/25
Суддя: Киричок С. А.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/114/25
Провадження № 2-а/526/13/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Киричка С.А.

за участю секретаря - Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції Шейко Олега Юрійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Шейко Олега Юрійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 464800 від 13.01.2025 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2025 року о 09 год. 35 хв., поліцейським СРПП ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Шейко Олегом Юрійовичем винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

З зазначеною постановою не погоджується, вважає її незаконою, так як правила дорожнього руху він не порушував, інспектори поліції зазначеної дати його не зупиняли.

Також зазначив, що зокрема цього дня до нього до дому з`явилися інспектори поліції та повідомили йому, що він нібито 13.01.2025 року проїхав перехрестя на забороненний червоний сигнал світлофору, чим порушив вимоги ПДР. На його вимогу не надали жодних доказів вчинення цього правопорушення. У зв`язку з чим дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, з винесеним рішенням не погоджується. Ввважає складену відносно нього постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, а справа підлягає закриттю.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 21.01.2025 року відкрите провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.

Позивач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 28.01.2025 року.

Відповідач поліцейський СРПП ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Шейко О.Ю. копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 28.01.2025 року.

Відповідач Головне управління національної поліції в Полтавській області копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 31.01.20025 року.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Від відповідача інспектора сектору реагування патрульної поліції ВНП N 1 Миргородського РВП Шейко О.Ю., відзив на позов до суду не надходив.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області, надав суду відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просив звернути увагу суду на наступне. 13.01.2025 року, приблизно о 09-53 год. в місті Гадячі по вулиці Західна, 74-А, ОСОБА_1 , керуючи транспортних засобом Volkswagen Colf, державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, при цьому на вищезазначеному транспортному засобі номерний знак був закритий стороннім предметом, а саме металевою решіткою. Крім цього позивач на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво реєстрації на транспортний засіб, чим порушив п.п. 8.7.3, «е», 2.9 «в», 2.1 «а», 2.1 «б» ПДР України. Вищезазначене правопорушення зафіксовано на відеореєстратор поліцейського транспортного засобу та бодікамеру поліцейського відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (відео додається). Таким чином інспектором Шейко О.Ю. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що складено постанову БАД № 464800.

Вважає, що позивачем до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог. Постанову серії БАД № 464800 винесено згідно ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом?якшують і обтяжують. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі

Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 13.01.2025 року о 10 год 10 хв. інспектором Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, лейтенантом поліції Шейко Олегом Юрійовичем, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забеспечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 464800 від 13.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на підставі ст. 36 КУпАП його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн.

Відповідно до змісту вищезазначеної постанови, 13.01.2025 р. о 10 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Colf, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Гадяч пр вул. Західній, 74-а , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, при цьому на транспортному засобі номерний знак був закритий стороннім предметом, а саме металевою решіткою. На вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво реєстрації на транспортний засіб, чим порушив п. п. 8.7.3, «е», 2.9 «в», 2.1 «а», 2.1 «б» ПДР України, що передбачено ч. 1. ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у оскаржуваній постанові обставин підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який надано відповідачем разом з відзивом.

Вирішуючи вказаний спір, суд керується такими нормами діючого законодавства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2 ч. 1).

Розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Пунктами 4-5 Розділу ІІнструкції №1395 передбачено, що в разі виявлення правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (у частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128-129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків..

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_1 13.01.2025 о 10 год. 10 хв. транспортним засобом Volkswagen Colf, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому він проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, при цьому на вищезазначеному транспортному засобі номерний знак був закритий стороннім предметом, а саме металевою решіткою та не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія та свідоцтво реєстрації на транспортний засіб, підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який було надано відповідачем та досліджено судом. Тобто, відеодоказ повністю підтверджує факт вчинення правопорушення. Долучений до справи відеозапис фіксує вчинення позивачем правопорушення, а зміст вказаних файлів не викликає сумнівів в тому, що нагрудною камерою поліцейського зафіксовані події, які мали місце 13.01.2025 року за участі сторін в справі.

Зазначений доказ судом визнано належним та допустимим, жодних обставин на спростування цього позивачем зазначено не було.

До того ж, на спростування цих обставин позивачем не було надано жодного доказу.

За таких обставин, оскаржувана постанова БАД № 464800 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забеспечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії від 13.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на підставі ст. 36 КУпАП його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн. прийнята поліцейським на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджується жодними доказами.

При постановленні рішення суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Суд звертає увагу, що згідно зі сталою практикою ЄСПЛ (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року) Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, прийнятою з повним та всебічним з`ясуванням усіх обставин справи, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні позову слід - відмовити.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, які складаються із судового збору та витрат на правничу правову допомогу.

Керуючись статтями 2,6,9,72-77, 205, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції Шейко Олега Юрійовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 464800 від 13.01.2025 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. А. Киричок