Справа № 753/22881/24
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Лузовою І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: Борт П. С., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08.11.2024 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 за протоколом про адміністративне правопорушення № 634 від 04.11.2024, та закрити провадження по справі.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що протокол про адміністративне правопорушення оформлено з порушенням вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, а саме: до протоколу не додано наказ щодо надання особі, яка склала протокол, таких повноважень; у протоколі не зазначено час та місце вчинення правопорушення; в незаповнених графах не проставлено прочерку; до протоколу не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення; відсутня дата ознайомлення позивача з протоколом; не забезпечено право користуватись правовою допомогою; викладена неправдива інформація щодо відсутності поважних причин непроходження позивачем ВЛК. Позивач вказав, що поважною причиною непроходження ним ВЛК було те, що його не випускали з ІНФОРМАЦІЯ_1, не дали можливості зібрати медичні документи і привезти амбулаторну картку та він повідомляв працівників відповідача, що не перебуває саме у них на обліку. Також позивач зазначив, що відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідно ІНФОРМАЦІЯ_1 тощо, однак відповідне рішення щодо проходження ним ВЛК не приймалось.

У позовній заяві позивач просив витребувати від відповідача копії оскаржуваної постанови та матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 27.11.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) з повідомленням учасників справи в судове засідання 19.12.2024.

В судове засідання 19.12.2024 учасники справи не з`явились, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 22.01.2025.

10.01.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли письмові пояснення на позовну заяву. У поясненнях відповідач просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи свою позицію тим, що відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, на наказу Міністерства оборони України № 402 позивач є особою, яка зобов`язана проходити медичний огляд на предмет встановлення придатності до військової служби. До позовної заяви не додано копії військово-облікового документу з відміткою про наявність чинної довідки ВЛК про придатність позивача до військової служби. Також відповідач вказав, що повноваження його керівника щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень передбачені Положенням про ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має гриф таємності «для службового користування».

В судовому засіданні 22.01.2025 з`ясувалось, що в матеріалах справи відсутня копія оскаржуваної постанови, а тому за клопотанням представника позивача суд відклав розгляд справи на 18.02.2025.

28.01.2025 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії оскаржуваної постанови.

17.02.2025 від представника позивача надійшли письмові пояснення.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення відповідача, суд встановив такі обставини.

04.11.2024 помічником начальника про правовій роботі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 634 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце роботи: ТОВ «Власт-Буд», посада: дизайнер, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Згідно з даними цього протоколу 04.11.2024 ОСОБА_1 отримав направлення за № 2080 на проходження медичного огляду в позаштатній військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак після отримання медичного направлення не дотримався вимог абзацу 3 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: відмовився без поважних причин від проходження медичного огляду (ВЛК), тим самим не виконав свій військовий обов`язок.

08.11.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 ухвалив постанову № 634 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 550 грн.

Копія цієї постанови була надіслана позивачу засобами поштового зв`язку та згідно з поясненнями представника позивача отримана ним 15.11.2024.

Надаючи оцінку доводам позову про неправомірність оскаржуваної постанови, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Згідно з нормою статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Таким законом є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною десятою статті 1 цього Закону передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідні районні (міські) ІНФОРМАЦІЯ_1), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_1, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України введено правовий режим воєнного стану, який триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.000222.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону № 3543 організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону № 3543-XII закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абзацу 3 частини першої цієї норми громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_1, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною п`ятою статті 22 Закону № 3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють ІНФОРМАЦІЯ_1 або командири військових частин.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

У період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_1 або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України (частина шоста статті 22 Закону № 3543-XII).

На виконання вимог частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII Кабінет Міністрів України своєю постановою від 30.12.2022 № 1487 затвердив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 15 цього Порядку до повноважень керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_7 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних, належить, зокрема, організація проведення уповноваженими представниками такого центру перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі).

Пунктом 16 Порядку до повноважень керівників територіальних органів (підрозділів) поліції, які вони набувають з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження про проведення заходів мобілізації відповідного голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської, районної держадміністрації (військової адміністрації), віднесено, зокрема, організацію проведення поліцейськими перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, та у разі відсутності у такої особи військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) чи наявності інформації в реєстрах та базах (банках) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, про розшук такої особи здійснення адміністративного затримання та доставлення такої особи до найближчого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію (абзац 2 пункту 69 Порядку).

Згідно з пунктами 70, 72, 74 Порядку (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони; рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_1 видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11; направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис; під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_1, та строк завершення медичного огляду.

Контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 (пункт 78 Порядку).

Пункт 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку) покладає на призовників, військовозобов`язаних та резервістів низку обов`язків, зокрема, обов`язок перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання або за місцем роботи (навчання), прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо, а пунктом 3 цих Правил визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Санкція цієї норми передбачає штраф у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 235 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтею 210-1 цього Кодексу, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, діяти від імені яких мають право їх керівники.

Оскаржувану постанову складено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , тобто особою, уповноваженою на розгляд вказаної справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно з частиною шостою статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у ІНФОРМАЦІЯ_1 підтвердних документів про отримання особою виклику.

За загальним правилом, установленим частиною сьомою цієї норми, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Пунктом 2 Інструкції складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05.01.2024 за № 36/41381, визначено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пояснень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідним наказом помічнику начальника по правовій роботі ОСОБА_2 було надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 210-1 КУпАП.

Відомості цього наказу містять службову інформацію (гриф таємності «для службового користування»), у зв`язку з чим його копію не було надано суду, проте жодних підстав ставити під сумнів повноваження особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, у суду немає.

У складеному відносно позивача протоколі про адміністративне правопорушеннязазначені дата і місце його складання, дані про особу, що склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дата і суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення вказує на те, що його було вчинено за місцезнаходженням ІНФОРМАЦІЯ_1 , конкретних вимог щодо способу викладу у протоколі про адміністративне правопорушеннявідомостей про місце та час вчинення адміністративного правопорушення у КУпАП немає, а відтак незазначення у протоколі адреси та часового інтервалу вчинення правопорушення не може бути підставою для визнання цього протоколу неналежним чи недопустимим доказом.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що позивачу був доведений зміст статті 63 Конституції України та роз`яснені права та обов`язки, передбачені та статтею 268 КУпАП, а також повідомлено, що дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить його власноручний підпис у відповідній графі.

Факт підписання позивачем складеного відносно нього протоколу без жодних зауважень і заперечень є достатнім доказом того, що він в повній мірі розумів та усвідомлював суть правопорушення, у якому він обвинувачується, та не оспорював його.

Що стосується відсутності у протоколі прочерків у незаповнених графах (відомостей про свідків правопорушення) та дати ознайомлення позивача з протоколом, то такі недоліки не є суттєвими і не свідчать про його незаконність.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а частина друга статті 77 цього Кодексу передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненннях учасників справи, їх представників (частина перша статті 78 КАС України).

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач визнає факт видачі йому направлення на проходження військово-лікарської комісії, а відтак вказана обставина доказуванню не підлягає.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених нормативних положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Як зазначено вище, позивач був своєчасно та у належній формі сповіщений про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак правом на участь у її розгляді не скористався, пояснень щодо наявності поважних причин відмови від проходження військово-лікарської комісії та доказів на їх підтвердження відповідачу не надавав.

Пред`явленням цього позову позивач реалізував право на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, проте всупереч вимог частини першої статті 77 КАС України жодних доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, суду не надав.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-9, 77, 20, 73-78, 90, 121, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя:

Повне рішення складене 12.03.2025.