Справа № 120/1277/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2025 року

м. Київ

справа №120/1277/24

адміністративне провадження №Зі/990/52/25

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи №120/1277/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

03.02.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі №120/1277/24.

Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі №120/1277/24 залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом подання до касаційного суду уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності, та документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

У визначений Судом строк скаржник подав заяву щодо виконання вимог ухвали суду.

Судом встановлено, що указана заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» містить клопотання про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи №120/1277/24.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Мельник-Томенко Ж.М., Жука А. В., Мартинюк Н. М. від 10 березня 2025 року визнано необґрунтованим заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. у цій справі та на підставі положень частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про відвід передано на розгляд судді, який не входить до складу суду у цій справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» про відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. у справі № 120/1277/24 передано для вирішення судді Мацедонській В. Е.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Скаржник заявлений відвід з посиланням на пункти 2, 4 частини 1 ст. 36 КАС України обґрунтовує тим, що суддя Мельник-Томенко Ж.М., повертаючи тричі касаційні скарги, свідомо та невірно посилалася на Національний стандарт України Уніфікованої системи організаційної-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2020), затвердженого наказом державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144, оскільки постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі №233/4365/18 (пункт 65: № у ЄДРСР 112406155) чітко було вказано про невірне застосування даної норми. А тому Мельник-Томенко Ж.М. свідомо та безпідставно затягує розгляд справи та не вживає заходів щодо вчасного розгляду касаційної скарги у цій справі.

Окрім того, скаржник зазначає, що суддя Мельник-Томенко Ж.М. до 2019 року проживала у Вінницькій області та працювала у Вінницькому окружному адміністративному суді, Вінницькому апеляційному адміністративному суді, а також у Сьомому апеляційному адміністративному суді, де у неї були колеги, з якими вона перебувала у гарних відносинах. У справі №822/1460/15 суддя Мельник-Томенко Ж.М. та працівники Сьомого апеляційного адміністративного суду Біла Л.М. та Гонтарук В.М. спільно приймали рішення від 30.06.2015. У справі 120/1277/24 працівники Сьомого апеляційного адміністративного суду Біла Л.М. та працівник Гонтарук В. М прийняли помилкову постанову, якою невірно було застосовано статтю 34 та 39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Як зазначає скаржник, до розгляду касаційної скарги була призначена саме суддя Мельник-Томенко Ж.М., яка має дружні стосунки з працівниками Сьомого апеляційного адміністративного суду Білою Л.М. та Гонтарук В. М, які прийняли помилкову постанову.

Посилаючись на означене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» стверджує про наявність побоювань того, що суддя Мельник-Томенко Ж.М. може мати змову зі своїми колегами, з якими досі має стосунки, а також ухвалити невірне рішення, яким спричинить шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» при ухваленні рішення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу судді Мельник-Томенко Ж.М. від участі у розгляді справи № 120/1277/24, Суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, очевидним є те, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Водночас Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. у справі №120/1277/24, вважаю, що доводи скаржника про необ`єктивність та упередженість є безпідставними, адже в заяві не наведено будь-яких фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи зацікавленість у результаті розгляду цієї справи.

Доводи заявника зводяться до суб`єктивних побоювань, які ґрунтуються на припущеннях з приводу майбутнього розгляду справи суддею Мельник-Томенко Ж.М., що не може бути підставою відводу судді.

Також, згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, такі доводи заявника не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу та не можуть свідчити про необ`єктивність судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М. під час розгляду цієї справи.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені скаржником у заяві про відвід судді Мельник-Томенко Ж.М., Суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

При цьому інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Мельник-Томенко Ж.М. і викликали необхідність її відводу, відсутні.

З урахуванням зазначеного, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» про відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи №120/1277/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький районний автобусний парк №1» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська