Справа № 480/9359/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 р. Справа № 480/9359/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 25.12.24 по справі № 480/9359/24

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , у якій просить :

- визнати протиправними дії начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 щодо накладання на старшого лейтенанта ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення "Догана";

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 95 від 25.10.2024, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення "Догана".

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 з 16.01.2022 за контрактом на посаді офіцера групи логістики штабу. 25.10.2024 на нього начальником штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "Догана". З оскаржуваним наказом не ознайомлений. У його службовій картці зроблено відповідний запис про дисциплінарне стягнення, з яким позивач ознайомився під підпис 25.10.2024.

Посилається на те, що ст.ст. 49-56 Розділу III Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 № 551-ХІV визначено посадових осіб, котрі мають право накладати дисциплінарні стягнення, а саме: командир відділення, головний сержант взводу, головний сержант роти, головний сержант батальйону, головний сержант бригади, командир взводу, головний сержант з`єднання, головний сержант ЗСУ, командир роти, командир батальйону, командир бригади, командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України.

Даний список є вичерпним і в ньому відсутня посада начальник штабу-заступник командира батальйону. Таким чином, начальник штабу - заступник командира батальйону вийшов за межі своїх повноважень наклавши дисциплінарне стягнення "Догана".

Вказує, що дисциплінарне стягнення накладено за «грубе порушення правил військової ввічливості, субординації, незадовільне виконання порядку прийому-видачі зброї, боєприпасів, що могли призвести до втрати», однак посилання на статті нормативних актів, які були порушенні в службовій картці не вказані. Службове розслідування за фактом вчинення позивачем можливого дисциплінарного порушення з метою встановлення причин та обставин можливого порушення, ступеня вини військовослужбовця, порушення нормативно - правових актів, причин та умов що сприяли вчиненню правопорушення не проводилося.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що дисциплінарне стягнення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладене за ст. ст. 11, 16, 51 Статуту щодо порядку звернення до старшого начальника, низьку військову дисципліну, не дотримання правил зберігання, прийому, видачі зброї та боєприпасів при виконанні обов`язків відповідального за видачу, прийом зброї в кімнаті зберіганні зброї в пункті постійної дислокації. Посилається на те, що в позовній заяві позивач не заперечує факт порушення, лише наголошує на перевищенні повноважень начальником штабу майором ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 53 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладено командиром військової частини НОМЕР_1 (наказ № 96 від 25.10.2024), а тому твердження позивача про перевищення начальником штабу майором ОСОБА_2 своїх повноважень є безпідставними.

Посилається на те, що твердження позивача про те, що начальник штаба майор ОСОБА_2 принижував його гідність в присутності підлеглих є безпідставним, оскільки до військової частини НОМЕР_1 рапорту на ім`я командира від позивача щодо дій майора ОСОБА_2 відносно образ честі та гідності військовослужбовця не надходило. Крім того, в своєму позові позивач не зазначає, що він має на увазі під приниженням своєї гідності.

Вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено правомірно та справедливо, відповідно до порядку визначеному Дисциплінарним статутом. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення вмотивовано тим, що позивач основним аргументом неправомірності оскаржуваного наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення «Догана» вказує на те, що воно застосовано наказом начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , який не має повноважень щодо накладення стягнення на військовослужбовців. Однак жодних доказів того, що саме начальник штабу військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 застосував до позивача вказане дисциплінарне стягнення позивач суду не надав.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в додатках до позовної заяви подано копію службової картки відповідача, де вказано за що накладене стягнення і ким. Суд першої інстанції повністю проігнорував документ, взявши за основу заперечення на позов з додатком. В службовій картці прописано особисто начальником штабу - заступником командира батальйону про те, що саме він, а не командир батальйону, наклав стягнення. В підтвердження доводів позивача, про оформлення наказу командира військової частини про притягнення до дисциплінарної відповідальності «заднім числом» слугує відмітка про ознайомлення з наказом про догану ОСОБА_1 вже після того, як позовна заява була надана військовій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у відзиві на позовну заяву.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 з 16.01.2022 за контрактом на посаді офіцера групи логістики штабу.

25 жовтня 2024 року у службовій картці ОСОБА_1 зроблено запис про дисциплінарне стягнення "Догана" (а.с. 9).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2024 № 96 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо не виконання військовослужбовцем визначених обов`язків, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо не виконання службових обов`язків ст. 51 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо порядку звернення до старшого начальника, низьку військову дисципліну, не дотримання правилам зберігання, прийому, видачі зброї та боєприпасів при виконанні обов`язків відповідального за видачу, прийом зброї в КЗЗ в пункті постійної дислокації, що могло привести до втрати ввіреної стрілецької зброї, наказано :

за порушення статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, 51 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 350 від 23.10.2024 притягнути офіцера групи логістики штабу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "Догана" (а.с. 25-26).

З оскаржуваним наказом позивач ознайомлений - 16.11.2024.

Частково погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відносини щодо проходження військовослужбовцями військової служби врегульовані, зокрема, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Згідно зі статтею 2 цього Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 (далі по тексту Дисциплінарний Статут).

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Закон України від 24.03.1999 № 548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України".

Так, за статтею 3 Статуту ЗСУ, військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Статтею 5 Статуту ЗСУ визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба, відповідно до статей 6, 7 Статуту ЗСУ, здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту ЗСУ зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Відповідно до статей 11, 16 Статуту ЗСУ, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки :

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Положенням статті 26 Статуту ЗСУ передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статей 28, 29, 30 Статуту ЗСУ, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 45 Статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За положенням ст. 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначено статтями 83-84 Дисциплінарного статуту, згідно з якими на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вказує, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 68 Дисциплінарного статуту.

При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником), а дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Водночас, слід зазначити, що спірний наказ відповідачем прийнято з порушенням ст. ст. 84-87 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не містить причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як вбачається зі спірного наказу від 25.10.2024 № 96 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо не виконання військовослужбовцем визначених обов`язків, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо не виконання службових обов`язків ст. 51 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо порядку звернення до старшого начальника, низьку військову дисципліну, не дотримання правилам зберігання, прийому, видачі зброї та боєприпасів при виконанні обов`язків відповідального за видачу, прийом зброї в КЗЗ в пункті постійної дислокації, що могло привести до втрати ввіреної стрілецької зброї, наказано :

за порушення статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, 51 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 350 від 23.10.2024 притягнути офіцера групи логістики штабу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "Догана".

Колегія суддів зазначає, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни.

Верховним Судом в постанові від 13.07.2023 у справі № 420/15045/21 зазначено, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.05.2022 у справі №320/1646/19, від 22.06.2023 у справі № 380/12332/20.

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608), який визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Вимогами п. 1 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів вказує, що саме по собі посилання на статті Дисциплінарного статуту Збройних сил України не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за відсутності зазначення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків тощо.

При цьому, у зазначених відповідачем у спірному наказі положеннях Дисциплінарного статуту Збройних сил України, що стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, також не конкретизовано в чому саме полягало вчинене ОСОБА_1 порушення (дії/бездіяльність).

Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність обов`язкового проведення службового розслідування щодо військовослужбовця не свідчить про відсутність обов`язку встановлення наявності доведених підстав для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, за відсутності матеріалів службового розслідування, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді догани, а відтак, протиправним є наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 96 від 25.10.2024 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 щодо накладання на старшого лейтенанта ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення «Догана», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 53 Дисциплінарного статуту Збройних сил України командир роти (корабля 4 рангу), командир батальйону (корабля 3 рангу) мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Як вбачається з оскаржуваного наказу від 25.10.2024 № 96 дисциплінарне стягнення накладено командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про перевищення начальником штабу майором ОСОБА_2 своїх повноважень є безпідставними.

Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняє вимоги апеляційної скарги частково, скасовує судове рішення і приймає нове про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позу щодо скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2024 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі № 480/9359/24 - скасувати в частині відмови в задоволені позову про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2024 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Прийняти в цій частині постанову, якою скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2024 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі № 480/9359/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова