Справа № 320/5750/22
Суддя: Заїка Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5750/22 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Заїки М.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області, позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення капіталізованих платежів у сумі 1 240 470,76 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ у Київській області капіталізовані платежі у сумі 1 240 470,76 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 29 травня 2023 року.

14 лютого 2024 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 320/5750/22.

27 лютого 2024 року на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ГУ ПФУ у Київській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, яка обґрунтована тим, що на момент отримання виконавчого листа по даній справі строк пред`явлення його до виконання минув.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року вказану заяву ГУ ПФУ у Київській області задоволено.

Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Київським окружним адміністративним судом 14 лютого 2024 року у адміністративній справі № 320/5750/22 - поновлено та вирішено обчислювати з 12 березня 2024 року. Встановлено строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа, виданого Київським окружним адміністративним судом 14 лютого 2024 року у адміністративній справі № 320/3455/22, до 12 червня 2024 року.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Київським окружним адміністративним судом 14 лютого 2024 року у адміністративній справі № 320/5750/22, пропущено позивачем з поважних причин.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в на час звернення заявника (позивача) до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, строк для його пред`явлення до виконання закінчився, і позивачем жодним чином не обґрунтовано наявність поважних причин щодо пропуску такого строку.

При цьому відповідач наголошує, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє жодне посилання на причини пропуску позивачем строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та поважність причин його пропуску на понад 10 місяців з моменту ухвалення 27 квітня 2023 року рішення у справі № 320/5750/22 та на понад 9 місяців з моменту вступу його в законну силу.

Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 04 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзивів на апеляційну скаргу.

17 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких, серед іншого, зауважив, що суд першої інстанції розглянув заяву позивача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа за відсутності відповідача, та без його повідомлення про надходження до суду такої заяви та дати її розгляду.

25 квітня 2024 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зауважив, що первісним позивачем у цій справі було Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області. Водночас, ГУ ПФУ у Київській області звернулося із заявою № 1000-0903-8/46003 від 28 березня 2023 року щодо заміни сторони по справі № 320/5750/22 - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на ГУ ПФУ у Київській області.

В подальшому рішенням Київського окружного адміністративного суду по справі № 320/5750/22 від 27 квітня 2023 року позов ГУ ПФУ у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення капіталізованих платежів в сумі 1 240 470,76 грн.

Вказує, що 14 лютого 2024 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 320/5750/22, в якому зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 29 серпня 2023 року, тобто термін пред`явлення вже пропущений.

Наведені обставини, на переконання позивача, є поважною причиною пропуску строку пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання.

07 травня 2024 року ОСОБА_1 подав заперечення на відзив ГУ ПФУ у Київській області, в якому вказав на його необґрунтованість. Зауважив, що матеріали справи не містять доказів своєчасного звернення позивачем за отриманням виконавчого листа.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оригінали виконавчого листа в даній адміністративній справі видано та отримано після спливу строку для пред`явлення такого виконавчого листа до виконання, причини пропуску строку пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання є поважними, та такий строк підлягає поновленню.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд повинен перевірити, чи справді пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а якщо є підстави так вважати, то чи були поважні причини для цього.

Водночас, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 березня 2023 року у справі № 9901/408/19 правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути виключно наявність поважних причин його пропуску. Такі причини мають створювати об`єктивні, непереборні та незалежні від волі особи перешкоди, які унеможливили реалізацію нею процесуальних прав та обов`язків у встановлені законом строки. У разі звернення із заявою про поновлення строку, на заявника покладається обов`язок доведення таких непереборних обставин.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому, суд, маючи дискреційні повноваження щодо поновлення строку, обов`язково має проаналізувати наведені у відповідній заяві підстави поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та надані докази та зробити висновок про прийняття чи відмову у прийнятті таких підстав та їх достатність для поновлення такого строку.

З матеріалів справи встановлено, що 27 квітня 2023 року рішенням суду в даній справі адміністративний позов задоволено. Судове рішення набрало законної сили 29 травня 2023 року.

17 січня 2024 року на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про видачу виконавчого листа по справі № 320/5750/22.

14 лютого 2024 року Київським окружним адміністративним судом видано (оформлено) виконавчий лист, строк пред`явлення до виконання якого до 29 серпня 2023 року.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання позивач зазначає, що виконавчий лист отриманий ГУ ПФУ у Київській області 14 лютого 2024 року, тобто після закінчення строку пред`явлення його до виконання.

Оцінюючи такі доводи позивача, колегія суддів зазначає, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідної заяви/клопотання, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейським Судом з прав людини в справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine, 18986/06, 16 лютого 2017 року) вказано, що сторони по справі повинні проявляти зацікавленість справою, бути обізнаними про хід розгляду спору.

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду (в тому числі позивач, який був ініціатором судового розгляду) зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ГУ ПФУ у Київській області будучи ініціатором судового процесу, вважаючи, що його права були порушені, повинен був вчиняти активні дії для їх реалізації, вчасно не реагував на прийняте за результатом розгляду його позову судове рішення та не цікавився результатом розгляду справи за його позовом.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що у розумінні норм КАС України, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до переконання, що звернення до суду із заявою про отримання виконавчого листа після закінчення строку пред`явлення його до виконання не підтверджує наявність поважних причин пропуску строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, позивач не зазначає про наявність об`єктивних, непереборних та незалежних від нього перешкод, які унеможливили чи перешкоджали йому звернутись до суду із відповідною заявою та отримати виконавчий лист у справі № 320/5750/22 з 29 травня 2023 року до 29 серпня 2023 року, тобто з дати набрання рішенням законної сили та до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого чинним законодавством України.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником не були зазначені поважні причини його пропуску, та не надані докази поважності його пропуску, а лише констатовано, що ним пропущений строк з незалежних від нього причин, з чим погодитись неможливо.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про несвоєчасність вчинення ГУ ПФУ у Київській області дій з метою примусового виконання рішення суду, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем пропущено через власну бездіяльність.

У зв`язку із зазначеним вище, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Водночас, надаючи оцінку доводам позивача про те, що пропуск вказаного строку пов`язаний із введенням воєнного стану, колегія суддів зазначає, що після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 про введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо процесуальних строків та їх обчислення до КАС України не вносились.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ГУ ПФУ у Київській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У відповідності із статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно із частиною першою статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року скасувати та відмовити ГУ ПФУ у Київській області в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись статтями 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у адміністративній справі № 320/5750/22.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, відповідно до статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.М. Заїка

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено та підписано 11 березня 2025 року.