Справа № 160/34664/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
30 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Органу опіки та піклування - Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, в якій просить:
- визнати рішення Комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 12.11.2024 та 10.12.2024, щодо рекомендацій ОСОБА_1 звернутися з заявою щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина та визначення способів участі обох батьків у його вихованні до іншого управління - служби у справах дітей за місцем фактичного проживання матері з дитиною - протиправними та такими, що суперечать інтересам дитини та батька;
- зобов`язати Адміністрацію Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради повторно та відповідно до діючого законодавства розглянути на комісії з питань захисту прав дитини раніше подану заяву ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина та визначення способів участі обох батьків у його вихованні.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що за результатами розгляду заяви про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина рекомендовано звернутись з заявою до Служби у справах дітей за місцем фактичного проживання матері за місцем фактичного проживання матері з дитиною, а саме: Служби у справах дітей Індустріального району,
При повторному звернення до відповідача з заявою про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина, попереднє рішення залишено без змін, з чим позивач не погоджується та вважає рішення відповідача протиправними, упередженими, тому підлягають скасуванню.
23.01.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначив, що під час розгляду наданої ОСОБА_1 заяви адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надала йому відповідь від 24.12.2024, що порушене ОСОБА_1 питання розглядається на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідного району за місцем фактичного проживання дитини. Відповідно до чинного законодавства, з питанням щодо встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьку необхідно звернутися до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради. Враховуючи вищезазначені документи адміністрація Амур- Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради рекомендує заявнику, ОСОБА_1 , звернутися до управління-служби у справах дітей за місцем фактичного проживання дитини.
27.01.2025 року надав відповідь на відзив, де зазначив, що надання нових рекомендацій, з незаявлених позивачем питань, вже після прийняття оскаржуваних рішень представником органу опіки та піклування, на думку позивача, є перевищення його повноважень та додатково свідчить про упереджене ставлення представника відповідача, який був доповідачем на засіданнях комісії з розгляду заяв.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
09.10.2024 адміністрацією Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради за номером Г-60 була зареєстрована заява ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина, яка також передбачала: здійснення обстеження умов проживання дитини, визначення способів участі обох батьків у вихованні дитини відповідно до графіка, а також зобов`язання ОСОБА_2 (матері дитини - колишньої дружини) повідомляти мене про точну адресу місцезнаходження нашої дитини у разі зміни місця проживання.
Під час вивчення матеріалі, долучених до заяви, 24.10.2024р. спеціалістами управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради було здійснено виходи на адресу проживання матері, вказану позивачем у заяві, але двері ніхто не відчиняв, були залишені запрошення з`явитися до управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району та складено акт виходу в сім`ю від 24.10.2024 №04/3322.
11.11.2024 року відповідач отримав відповідь на запит Дніпропетровського міського центру соціальних служб про те, що фахівцем Центру соціальних служб 30.10.2024, 06.11.2024 було здійснено виходи за вказаною адресою; родина вдома була відсутня, були залишені запрошення ОСОБА_2 з`явитись до Центру соціальних служб.
12.11.2024 року питання, посталенні в заяві позивача від 09.10.2024 року, були винесені на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району та членами комісії прийнято рішення: рекомендувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернутися з відповідною заявою до управління-служби у справах дітей за місцем фактичного проживання матері з дитиною, оскільки для встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_1 необхідно надати заяву з копіями документів, відповідно до вказаного вище переліку, до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.
За наслідком прийнятого комісією рішення відповідач надав позивачу відповідь від 18.11.2024 р.
26.11.2024 року до адміністрації Амур-Нижньодніпровського району надійшла повторна заява від ОСОБА_1 про повторний розгляд заяви та визначення способів участі у вихованні малолітньої дитини батьком.
Мати дитини ОСОБА_2 з`явилася на засідання комісії та повідомила особисто, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також повідомила, що ОСОБА_1 знає адресу її проживання та приїздить майже кожного дня відповідно до протоколу № 38 засідання комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району.
10.12.2024 комісією з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району на підставі заяви позивача про перегляд рішення від 12.11.2024 попереднє рішення залишено без змін, а саме: рекомендовано звернутися до комісії з питань захисту прав дитини відповідного району за місцем фактичного проживання дитини.
Враховуючи вищезазначене, адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надала відповідь від 24.12.2024, що порушене ОСОБА_1 питання розглядається на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідного району за місцем фактичного проживання дитини. Відповідно до чинного законодавства, з питанням щодо встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьку необхідно звернутися до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.
Позивач зазначає, що рішення комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району обґрунтовуються усною інформацією ОСОБА_2 про її проживання за іншою адресою, тому із такими рішеннями позивач не погоджується та вважаю їх протиправними, необґрунтованими, упередженими, безпідставними та такими, що істотно порушують його та сина законні інтереси та права, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Стаття 19 Конституції України проголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні"( № 280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами ( ст.1 Закону № 280/97-ВР).
Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції ( ст. 24 Закону № 280/97-ВР).
Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 і визначений Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.
Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а також стосовно здійснення передбачених законодавством заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей).
Для здійснення визначених законом повноважень щодо захисту прав дітей міські, районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради об`єднаних територіальних громад забезпечують:
- утворення служб у справах дітей;
- розроблення та затвердження положення про службу у справах дітей з урахуванням пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. № 1068 Про затвердження типових положень про службу у справах дітей (Офіційний вісник України, 2007 р., № 66, ст. 2541) та примірного положення про службу у справах дітей виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради, затвердженого Мінсоцполітики.
Пунктом 73 Порядку № 866 у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини :
- довідку з місця реєстрації (проживання),
- копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності),
- копію свідоцтва про народження дитини.
Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.
Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.
Враховуючи вищенаведене, порушене питання у цій справі розглядається на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини відповідного району за місцем фактичного проживання дитини з метою подальшого видання розпорядження про способи участі батька/матері у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановленому графіку.
Вирішуючи спір по суті суд зробив такі висновки.
Як слідує з матеріалів справи, обидві заяви позивача були розглянути на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району і члени комісії прийняти рішення: рекомендувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернутись з відповідною заявою до управління-служби у справах дітей за місцем фактичного проживання матері з дитиною, про що складено відповідні протоколи та надано листи-відповіді.
Зокрема листом від 18.11.2024 року комісія з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району рекомендувала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернутись з відповідною заявою до управління-служби у справах дітей за місцем фактичного проживання матері з дитиною.
10.12.2024 року комісія з питань захисту прав дитини провела засідання щодо визначення способів участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 за повторним зверненням позивача.
Відповідно витягу з протоколу від 10.12.2024 року № 38 ОСОБА_1 на засідання комісії відсутній. ОСОБА_2 на засіданні присутня та надала пояснення , що проживає в АДРЕСА_2 , та батько кожного дня приїжджає до їхньої квартири та знає де мешкає дружина з дитиною.
За результатами проведення засідання комісія з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району вирішила рекомендувати ОСОБА_2 звернутись до представника ОСББ та отримати довідку про фактичне проживання за вказаною адресою та підготувати відповідь заявнику ОСОБА_1 .
24.12.2024 року адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надала відповідь на звернення від 26.11.2024 , що з питанням щодо встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьку необхідно звернутися до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.
Усе вищенаведене доводить, що відповідач під час засідань комісії з питань захисту прав дитини розглянув заяви позивача та прийняв відповідні рішення (витяг з протоколу № 35 та 10.12.2024 року витяг з протоколу № 38).
Суд зазначає, що для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України необхідно встановити протиправність відповідних рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В спірному випадку суд не встановив протиправності дій відповідача за результатами розгляду заяв позивача від 12.11.2024 та від 10.12.2024, оскільки відповідач правомірно відмовив у задоволені заяв позивача та рекомендував йому відповідно до пиписів п.73 постанови КМ України №866 від 26.06.2008 з питанням щодо встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьку звернутися до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.
Будь-яких інших доказів протиправності прийнятих рішень чи дій відповідача у спірних правовідносинах матеріали справи не містять.
Отже, виходячи з меж заявлених позивачем вимог, вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення її прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись ст. ст.72-77, 139, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук