Справа № 520/4975/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

10 березня 2025 р. справа № 520/4975/25

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Марина Лук`яненко, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: стягнути з розпорядника бюджетних коштів, що передбачені для виконання рішень судів, які набрали законної сили та потребують видатків державного бюджету для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям - військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти у розмірі 137 192 (сто тридцять сім тисяч сто дев`яносто дві) грн. 49 коп., за рахунок бюджетних коштів, що перебувають на рахунках Військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 по справі №520/27807/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та реалізувати виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.02.2022 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військове звання із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням виплачених сум. Рішення набрало законної сили 15.04.2024.

Позивач вказує, що в процесі виконання зазначеного вище рішення суду на виконання вимог від 28.08.2024 боржником за вих. №1576/3138 від 12.09.2024 року наданий лист, відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_2 складено розрахунок сум, необхідних для виконання рішення суду та направлено для розгляду та подальшого прийняття рішення до військової частини НОМЕР_1 за вих.№1576/2612 від 09.08.2024 року. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 20.05.2023 складає 137 192 грн . 49 коп., в тому числі за період з 26.02.2022 по 31.12.2022 - 66 553, 29 грн., та з 01.01.2023 по 20.05.2023 70 639,20 грн. Проте, військова частина НОМЕР_1 не реагує на вимогу виконавчої служби, не є стороною виконавчого провадження, при цьому виконавчою службою проведені всі необхідні заходи примусового виконання рішення від 25.12.2023 Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/27807/23, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач з таким порядком виконання рішення суду не погоджується та вважає, що вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із положеннями частини першої та шостої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу (ч.9 ст.382-3 КАС України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 382-1, 382-3, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Так само, відповідно до ст. 378 КАС України, з метою належного виконання судового рішення, передбачено можливість заміну способу його виконання.

Суд зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Зокрема, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.ст.382-382.3 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Так само, заміна способу виконання рішення суду не може тягнути окреме судове провадження.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18), яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі.

Суддею встановлено, що позивач фактично не погоджується з діями відповідача під час виконання судового рішення у справі № 520/27807/23, а також фактично ставить питання про зміну порядку та способу виконання рішення у вигляді стягнення коштів.

Таким чином, суд, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшов висновку, що позовні вимоги фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 по справі №520/27807/23), якою зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивачу.

Тобто, з наведеного слідує, що спірні відносини у даній справі виникли у зв`язку із неналежним виконанням (на думку позивача) відповідачем зазначеного вище рішення Харківського окружного адміністративного суду.

Із врахуванням вищевикладеного, суддя вважає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі №520/27807/23, а тому вимоги позивача, заявлені ним в межах цієї справи слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 378, ст.ст.382-382.3, ст. 383 КАС України.

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Отже, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/1517 від 17.04.2019 р. у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 р. у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 р. у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 р. у справі №802/1933/18-а.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного вище, аналізуючи зміст п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України в контексті неможливості розглядати позов в цій справі за правилами адміністративного судочинства саме в порядку позовного провадження, суд доходить висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 2,5,170, 248, 378, 382 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про стягнення коштів.

Роз`яснити позивачу його право звернутися до суду з питання позовних вимог в порядку статей 378, 382-382.3, 383 КАС України.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Марина Лук`яненко