Справа № 520/26157/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Лук`яненко М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 р. Справа № 520/26157/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, по справі № 520/26157/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непоновлення виплати щомісячних страхових виплат з 01.07.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01.07.2024, а також здійснити виплату усієї суми заборгованості по страховим виплатам за період, починаючи з 01.08.2022 на рахунок у АТ «Державний ощадний банк України».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо прийняття рішення про продовження/поновлення страхової виплати за заявою ОСОБА_1 від 02.07.2024 з 01.07.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2024 про продовження/поновлення виплати щомісячних страхових виплат з 01.07.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що на виконання пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1467 Про затвердження Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності в частині передачі носіїв інформації, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області передало до ГУ ПФУ в Харківській області виплатні документи на січень 2023. В переданих документах ОСОБА_1 як одержувач страхової виплати на січень 2023 не значиться. Крім того, оскільки інформація про проходження позивачем фізичної ідентифікації під час подання заяви була відсутня, надано роз`яснення щодо особливостей продовження страхових виплат внутрішньо переміщеним особам.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 09.12.2014 № .

Відповідно до довідки МСЕК від 18.07.2013 № 492183 позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково, ступінь втрати професійної працездатності 50 %.

З жовтня 2022 позивачу припинено виплату щомісячних страхових виплат.

02.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати щомісячних страхових виплат.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 21.11.2024 № 33275-34554/Г-03/8-2000/24 повідомило позивача, що на виконання п. 2 постанови КМУ від 30.12.2022 № 1467 "Про затвердження Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинити втрату працездатності" в частині передачі носіїв інформації, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області передало до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області реєстр осіб, яким було припинено/затримано виплати відділеннями управління за період з 01.03.2022 по 31.12.2022. Відповідно до даних зазначених в реєстрі, щомісячна страхова виплата, яку отримував позивач, як внутрішньо переміщена особа, припинена з 01.08.2022. Заборгованість відсутня. Рішення, протоколи, постанови на підставі яких припинено виплати до пенсійного органу не передавались.

Позивач, не погоджуючись з невиплатою йому страхових виплат, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав, встановлених законом, для припинення та невиплати позивачу сум страхових виплат за попередній період.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 вищевказаної статті).

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч. 1 ст. Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб").

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 та 7 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Згідно з ч. 5 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати здійснюються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком страхові виплати здійснюються протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК..

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються:

1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) у разі смерті отримувача страхових виплат;

7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого;

8) в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що перелік підстав припинення здійснення страхових виплат, визначений ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є вичерпним.

01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, ч. 2 розд. VII Прикінцеві та перехідні положення якого припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

З 01.01.2023 року (у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, які реорганізуються шляхом приєднання до Пенсійного фонду України) повноваження управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях передані до відповідних територіальних органів Пенсійного фонду України.

На теперішній час Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області припинено.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області.

Відповідно до п. 9 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особливості здійснення страхових виплат за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Правління Фонду соціального страхування України № 27 від 12.12.2018 затверджено Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб (далі- Порядок № 27), який поширюється на внутрішньо переміщених осіб , які мають право на страхові виплати та витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-ХІV (втратив чинність 21.03.2024).

Відповідно до пп. 3.7 п.3 Порядку № 27, щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) на підставі рішення Комісії з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та фінансуються впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

21.03.2024 зазначений Порядок №27 втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Порядком призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 4-1 від 26.01.2024.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 4-1, заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим або особою, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Судовим розглядом встановлено, 02.07.2024 позивачем, як внутрішньо переміщеною особою, подано заяву про поновлення виплати щомісячних страхових виплат.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.11.2024 № 33275-34554/Г-03/8-2000/24 встановлено, що управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області передало до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області реєстр осіб, яким було припинено/затримано виплати відділеннями управління за період з 01.03.2022 по 31.12.2022. Відповідно до даних зазначених в реєстрі, щомісячна страхова виплата, яку отримував позивач, як внутрішньо переміщена особа, припинена з 01.08.2022.

З цих підстав з 01.01.2023 страхові виплати ОСОБА_1 не здійснювались.

Крім того, відповідач посилався на особливості продовження страхованих виплат внутрішньо переміщеним особам та необхідність фізичної ідентифікації під час подання заяв.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне, що відповідь пенсійного органу не містить жодної підстави, встановленої законом, для припинення та невиплати позивачу сум страхових виплат.

Колегія суддів зауважує, що у відповідача існує можливість для з`ясування обставин, що стали підставою для припинення щомісячних страхових виплат позивачу шляхом витребування доказів у органу уповноваженого на надання рекомендацій щодо припинення затримання соціальних виплат за результатами верифікації відповідно до Закону № 324-IX, яким визначені правові та організаційні засади здійснення верифікації та моніторингу державних виплат в Україні.

Крім того, у спірних правовідносинах, відповідач не врахував положення Закону № 1105-XIV, який за місцем в ієрархічній структурі має більшу юридичну силу у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні та відповідно є пріоритетним у застосуванні до правовідносин, що виникають при виплаті раніше призначених щомісячних страхових виплат особам, які втратили працездатність внаслідок професійного захворювання.

З аналізу норм статті 46 Закону № 1105-XIV встановлено, що визначені законодавством підстави припинення виплат не є вичерпними.

Проте, суд зауважує, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що «інші випадки» для припинення виплати страхових внесків повинні також бути передбачені саме законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ні Законом № 1105-XIV, ні іншими Законами не передбачено можливість припинення страхових виплат з підстав інших, ніж визначені ст. 46 Закону № 1105-XIV.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.08.2023 у справі № 200/619/21-а.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не прийняття рішення про продовження/поновлення страхової виплати за заявою ОСОБА_1 від 02.07.2024 з 01.07.2024.

Разом з тим, враховуючи межі перегляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2024 про продовження/поновлення виплати щомісячних страхових виплат з 01.07.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 по справі № 520/26157/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло