Справа № 140/13870/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/13870/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області (далі ТМО МВС України по Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у безоплатному медичному обслуговуванні у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України; зобов`язати Державну установу Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області надати безоплатне медичне обслуговування на підставі Закону України "Про бюро економічної безпеки" від 28.01.2021 №1150-ІХ, Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи (2-а категорія), інвалідом 2-ої групи, пов`язаної із захворюванням під час проходження служби в податковій міліції, пенсіонером та ветераном податкової міліції, який відповідно до наказу Голови Державної податкової адміністрації у Волинській області № 4/о від 05.01.2000 був звільнений з посади "старшого інспектора господарсько-транспортної групи відділу тилового забезпечення управління податкової міліції ДПА у Волинській області", з правом на пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, підполковник податкової міліції.

15.10.2024 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив надати безоплатне медичне та соціальне обслуговування в Державній установі "ТМО МВС України по Волинській області» на підставі Закону України «Про бюро економічної безпеки» від 28.01.2021 №1150-X та Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідачем протиправно відмовлено у реалізації такого права з посиланням та те, що безоплатне медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України (далі ЗОЗ МВС України) зазначеної категорії осіб (до яких відноситься позивач) є порушенням ст. 51 Бюджетного кодексу України, оскільки особи рядового і начальницького складу податкової міліції, звільнені зі служби за віком, через хворобу, не були працівниками Міністерства, а МВС України не є правонаступником Державної фіскальної служби України, де вони проходили службу. Видатки на безоплатне медичне обслуговування осіб рядового і начальницького складу податкової міліції, звільнених із служби за віком, через хворобу, для ЗОЗ МВС України не передбачено.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що частиною другою статті 51 Бюджетного кодексу України встановлено, що витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу, а також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, пенсіонери з числа військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та члени їхніх сімей, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ. До таких витрат, зокрема, належать забезпечення безоплатною медичною допомогою та надання санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення.

Безоплатне медичне обслуговування закладами охорони здоров`я МВС України зазначеної категорії осіб за рахунок видатків МВС є порушенням статті 51 Кодексу, оскільки особи рядового і начальницького складу податкової міліції, звільнені із служби за віком, через хворобу, не були працівниками Міністерства, а МВС також не є правонаступником Державної фіскальної, служби України, де вони проходили службу.

При ліквідації податкової міліції жодним актом Кабінету Міністрів України на даний час не визначено уповноваженого органу виконавчої влади стосовно пенсіонерів (співробітників) податкової міліції, в тому числі і Міністерство внутрішніх справ України не визначено правонаступником податкової міліції чи державним органом, якому передані її функції.

Заклади охорони здоров`я МВС України фінансуються в межах бюджетної програми 1001050 «Реалізація державної політики у сфері внутрішніх справ, забезпечення діяльності органів, установ та закладів Міністерства внутрішніх справ України». Одним із напрямків реалізації мети бюджетної програми є організація і здійснення профілактичних, лікувальних, оздоровчих та реабілітаційних заходів поліцейським, військовослужбовцям Національної гвардії України, державним службовцям, працівникам органів, закладів, установ, що належать до сфери управління МВС, Національної поліції України, Державної міграційної служби України, Національної гвардії України, а також пенсіонерам із числа осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, поліцейських та членів їх сімей.

Видатки на безоплатне медичне обслуговування осіб рядового і начальницького складу податкової міліції, які звільнені із служби за віком, через хворобу, для закладів охорони здоров`я МВС України, не передбачені.

Пунктом 9 Інструкції про порядок медичного обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС, затвердженої наказом МВС України від 03.06.2016 №462 «Про затвердження Інструкції про порядок медичного обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС» (у редакції наказу МВС України від 20.12.2017 № 1051), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.07.2016 за № 912/29042 (далі - Інструкція) визначено, що громадяни України, які не є працівниками апарату МВС, військовослужбовцями Національної гвардії України, державними службовцями та працівниками центрального органу управління поліцією та іншими особами, що зазначені в пункті 1 розділі II Інструкції, працівниками закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, НГУ, НПУ, ДМС та не відносяться до бюджетних закладів, установ і підприємств, обслуговуються за договорами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 № 1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах».

Ураховуючи викладене, медичне обслуговування деяких категорій колишніх працівників податкової міліції можливе з урахуванням вимог статей 3, 4 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 51 Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 № 1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах», наказу МВС України від 03.06.2016 № 462 у разі укладання відповідних договорів про обслуговування та подальшу компенсацію витрат, які будуть понесені відповідними закладами охорони здоров`я МВС України за рахунок коштів юридичної особи публічного права, у якій проходила службу відповідна особа рядового та начальницького складу податкової міліції за наявності належного документального підтвердження обставин звільнення зі служби через хворобу, за віком.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини п`ятої ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи (2-а категорія), інвалідом 2-ої групи, пов`язаної із захворюванням під час проходження служби в податковій міліції, пенсіонером та ветераном податкової міліції. Вказані обставини підтверджуються посвідченням Серії НОМЕР_1 від 24.05.1993, довідкою МСЕК Серії ВЛН № НОМЕР_2 та пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_3 (а.с.8, 12, 12 (зворот)).

З наказу №4-о від 05.01.2000 «Про звільнення працівників податкової міліції» вбачається, що згідно Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з податкової служби в запас Збройних Сил України за п.64 «б» (через хворобу) 06.01.2000 підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (П-177671) старшого інспектора господарсько-транспортної групи відділу тилового забезпечення управління податкової міліції ДПА у Волинській області (а.с.9).

На даний час позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, на підтвердження чого матеріали справи містять копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 , виданого 29.07.2010 (а.с.8).

15.10.2024 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив надати йому безоплатне медичне та соціальне обслуговування в Державній установі "ТМО МВС України по Волинській області» на підставі Закону України «Про бюро економічної безпеки» від 28.01.2021 №1150-X та Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Листом ТМО МВС України по Волинській області від 13.11.2024 №33/23-1960 за результатами розгляду звернення позивача щодо безоплатного медичного обслуговування повідомлено, що абзацом другим пункту 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Бюро економічної безпеки» встановлено, що особам рядового і начальницького складу податкової міліції, звільненим із служби за віком, через хворобу, гарантується безоплатне медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України. Зазначено, що ця норма не розповсюджується на членів сімей осіб рядового і начальницького складу податкової міліції, звільнених із служби за віком,- через хворобу.

Частиною другою статті 51 Бюджетного кодексу України встановлено, що витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу, а також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, пенсіонери з числа військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та члени їхніх сімей, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ. До таких витрат, зокрема, належать забезпечення безоплатною медичною допомогою та надання санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення.

Безоплатне медичне обслуговування закладами охорони здоров`я МВС України зазначеної категорії осіб за рахунок видатків МВС є порушенням статті 51 Кодексу, оскільки особи рядового і начальницького складу податкової міліції, звільнені із служби за віком, через хворобу, не були працівниками Міністерства, а МВС також не є правонаступником Державної фіскальної, служби України, де вони проходили службу.

При ліквідації податкової міліції жодним актом Кабінету Міністрів України на даний час не визначено уповноваженого органу виконавчої влади стосовно пенсіонерів (співробітників) податкової Міліції, в тому числі і Міністерство внутрішніх справ України не визначено правонаступником податкової міліції чи державним органом, якому передані її функції.

Заклади охорони здоров`я МВС України фінансуються в межах бюджетної програми 1001050 «Реалізація державної політики у сфері внутрішніх справ, забезпечення діяльності органів, установ та закладів Міністерства внутрішніх справ України». Одним із напрямків реалізації мети бюджетної програми є організація і здійснення профілактичних, лікувальних, оздоровчих та реабілітаційних заходів поліцейським, військовослужбовцям Національної гвардії України, державним службовцям, працівникам органів, закладів, установ, що належать до сфери управління МВС, Національної поліції України, Державної міграційної служби України, Національної гвардії України, а також пенсіонерам із числа осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, поліцейських та членів їх сімей.

Видатки на безоплатне медичне обслуговування осіб рядового і начальницького складу податкової міліції, які звільнені із служби за віком, через хворобу, для закладів охорони здоров`я МВС України, не передбачено.

Медичне обслуговування деяких категорій колишніх працівників податкової міліції можливе з урахуванням вимог статей 3, 4 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 51 Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 № 1138 «Про затвердження переліку платних послуг, Які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах», наказу МВС України від 03.06.2016 № 462 у разі укладання відповідних договорів про обслуговування та подальшу компенсацію витрат, які будуть понесені відповідними закладами охорони здоров`я МВС України за рахунок коштів юридичної особи публічного права, у якій проходила службу відповідна особа рядового та начальницького складу податкової міліції за наявності належного документального підтвердження обставин звільнення зі служби через хворобу, за віком.

Не погоджуючись з правомірністю відмови відповідачем у наданні гарантованого безоплатного медичного обслуговування, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

У зв`язку з набранням чинності 25.03.2021 Законом України «Про Бюро економічної безпеки України» (далі Закон № 1150=ІХ, згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі по тексту також - Постанова №1200), абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2019 №395 «Питання Державної податкової служби» (із змінами і доповненнями), здійснюються відповідні заходи, пов`язані з реорганізацією (ліквідацією) Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), що передбачені Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 (далі по тексту також - Постанова №1074).

24.11.2021 Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки», згідно з яким погодився із пропозицією Бюро про початок його діяльності та можливість виконання зазначеним Бюро функцій і завдань щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

З огляду на відсутність згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року №85 «Про Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», визначеної чисельності працівників апарату та територіальних органів ДФС, а також відсутність у визначених Додатком № 3 до проекту Закону України №6000 від 15.09.2021 «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (прийнятий Верховною Радою України 02.12.2021) видатків у 2022 році на утримання ДФС та реалізацію заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС, станом на 01.01.2022 всі співробітники ДФС, у тому числі особи начальницького складу податкової міліції, а також ті, які входили до складу Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби, вивільнені.

Починаючи з 01.01.2022, Державною фіскальною службою України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України.

Пунктом 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1150-ІХ встановлено, що за колишніми працівниками податкової міліції, у тому числі пенсіонерам, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, встановлені Законом України «Про Національну поліцію».

Особам рядового і начальницького складу податкової міліції, звільненим із служби за віком, через хворобу, гарантується безоплатне медичне обслуговування у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 1 статті 95 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським гарантується безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України.

Положеннями частини другої статті 51 Бюджетного кодексу України визначено, що витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу, поліцейські, співробітники Служби судової охорони (крім категорій, пільги яким передбачаються пунктом «ї» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров`я, частиною четвертою статті 29 Основ законодавства України про культуру, абзацом першим частини третьої статті 57 Закону України «Про освіту»), а також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони, пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та члени їхніх сімей, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ.

З аналізу наведених норм слідує про законодавчо закріплене за колишніми працівниками податкової міліції, звільненими через хворобу, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, встановлені Законом України «Про Національну поліцію», зокрема, і гарантій на безоплатне медичне обслуговування у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України.

При цьому, законодавцем чітко визначено суб`єктом надання гарантій на безоплатне медичне обслуговування - заклади охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи документально підтверджений факт звільнення позивача зі служби у податковій міліції за станом здоров`я, суд дійшов висновку про надання йому положеннями пункту 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1150-ІХ гарантій безоплатного медичного обслуговування у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, чого не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи.

Посилання відповідача на порядок надання медичних послуг позивачу до часу звільнення позивача, а також хронологію реорганізацій та подальшої ліквідації органів податкової служби, у складі яких функціонувала податкова міліція, суд оцінює критично як такі, що не нівелюють законодавчо визначеного обов`язку надання позивачу гарантій безоплатного медичного обслуговування у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України.

З означених підстав судом відхиляються також посилання відповідача на відсутність в Інструкції про порядок медичного обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС, затвердженій наказом МВС України від 03.06.2016 № 462 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02.07.2016 за № 912/29042, серед переліку осіб, яким надано право на безоплатне медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС працівників податкової міліції.

Відповідно до статті 6 КАС України та статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

ЄСПЛ у рішенні в справі «Кечко проти України» зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У справі «Бакалов проти України» та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» ЄСПЛ зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, колишні працівники податкової міліції, у тому числі й позивач, мають право на безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України. Наявність та реалізація такого права не залежить від того, який суб`єкт є правонаступником Державної фіскальної служби України.

При цьому, реалізація вказаного права позивачем не має залежати від належного виконання відповідних функцій та повноважень органами влади, у тому числі й відповідачем. Незабезпечення державними органами механізму та ресурсів для реалізації права позивача на безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, передбаченого пунктом 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1150-ІХ, не може зумовлювати негативні наслідки для позивача.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку про те, що у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачу у наданні йому безоплатного медичного обслуговування як ветерану податкової міліції, звільненому зі служби через хворобу.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, позов слід задовольнити.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у безоплатному медичному обслуговуванні у закладі охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України.

Зобов`язати Державну установу Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області надати ОСОБА_1 безоплатне медичне обслуговування на підставі пункту 4 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28.01.2021 №1150-ХІ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» (43001, Волинська область, м. Луцьк, вул. Державності, 114-Б, )

Суддя Т.М. Димарчук