Справа № 591/3822/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 р.Справа № 591/3822/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2024 (суддя: Клименко А.Я., м. Суми) по справі № 591/3822/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач, ДПП) про визнання дій інспектора УПП у м. Києві протиправними та зобов`язання повернути посвідчення водія.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 березня 2023 року ОСОБА_1 був зупинений інспектором УПП у м. Києві та після перевірки документів інспектор повідомив про те, що у нього є підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Відразу після проходження огляду інспектором поліції було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії №376195 від 22.03.2023 і вилучено у нього посвідчення водія серії НОМЕР_1 , відсторонено від керування транспортним засобом на 24 години. Вважає, що інспектор поліції не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення, вилучати посвідчення водія та відстороняти від керування транспортним засобом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2024 року по справі № 591/3822/23 позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними задоволено частково.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2024 року по справі № 591/3822/23 скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора вз№2р№4б№3п№1 (з ОПБ) УПП у м. Києві ДПП ст. л-та ОСОБА_2 щодо відсторонення 23 березня 2023 року ОСОБА_1 від керування транспортним засобом на 24 години та вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити повністю визнати протиправними дії інспектора вз№2р№4б№3п№1 (з ОПБ) УПП у м. Києві ДПП ст. л-та ОСОБА_2 щодо відсторонення 23 березня 2023 року ОСОБА_1 від керування транспортним засобом на 24 години та вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що як видно із тексту висновку № 001886, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 376195 від 22.03.2023 у якості доказу скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

За таких умов та обставин, інспектор поліції не мав підстав ані складати протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 376195 від 22.03.2023, ані вилучати посвідчення водія ОСОБА_1 , ані відстороняти його від керування транспортним засобом.

З огляду на це, вилучення посвідчення водія ОСОБА_1 та його відсторонення від керування транспортним засобом на 24 години було безпідставним, необґрунтованим та незаконним.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22 березня 2023 року було зупинено інспектором УПП у м.Києві та після перевірки документів інспектор повідомив позивача про те, що у нього є підозра, що позивач перебуває у стані наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Відразу після проходження огляду інспектором поліції було складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії №376195 від 22.03.2023, вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 та відсторонено від керування транспортним засобом на 24 години.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що інспектор УПП у м. Києві при зупинці автомобіля позивача ОСОБА_1 діяв в межах наданих йому повноважень при здійснені ним контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а тому відсутні підстави для визнання його дій неправомірними.

Так як до матеріалів справи не додано доказів притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, тому суд вважав за необхідне зобов`язати Департамент патрульної поліції повернути ОСОБА_1 посвідчення водія серія НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В силу положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 415/123/17.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, №1306 (надалі також ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, № 3353-XII.

Колегія суддів зазначає, що інспектор УПП у м. Києві при зупинці автомобіля позивача ОСОБА_1 діяв в межах наданих йому повноважень при здійснені ним контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а тому відсутні підстави для визнання його дій неправомірними.

Так як до матеріалів справи не додано доказів притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Департаменту патрульної поліції повернути ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній частині правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції в даній частині не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2024 по справі № 591/3822/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко