Справа № 320/11751/23
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Парінов А.Б.,

судді: Беспалов О.О.,

Ключкович В.Ю.,

при секретарі судового засідання: Андрейченко К.Е.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Гамрецький Є.О.,

від відповідача (апелянта): Салій К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінстал» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінстал» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0040631/0706 від 28.12.2022.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 0040631/0706 від 28.12.2022;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінстал» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 26840 грн (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень).

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС подано апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій апелянт просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, крім того в порушення чинного законодавства не з`ясовані всі обставини справи, що призвело до необ`єктивного вирішення справи.

Апелянт наголошує, що подання до суду сертифікатів, виданих після завершення перевірок та прийняття за їх результатами податкових повідомлень-рішень, не може мати своїм наслідком висновок про протиправність та необґрунтованість спірних індивідуальних актів, якщо такі сертифікати не були пред`явлені під час перевірки.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінстал» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 04.03.2025 о 11:45, продовживши строк розгляду справи на підставі ч. 2 ст.309 КАС України.

До суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року без змін.

04.03.2025 в судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні. Просив скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, наполягав на залишенні рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 13.02.2020 між ТОВ «Укрінстал» (покупець) та Саммарі Рент ГмбХ (продавець) було укладено контракт № 13022020 на поставку товару з продовженням дії контракту до 31.12.2021 відповідно до додаткової угоди № 3 від 28.12.2020.

Пунктом 1.1 контракту, визначено, що продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в контракті, товар, зазначений у проформі.

Відповідно до п. 1.2 контракту, найменування, одиниці виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим контрактом, зазначається в проформах-інвойсах та/або інвойсах, які є невід`ємними частинами даного контракту.

Так, продавцем було надано інвойс № 122019-558 від 13.02.2020 з переліком товару, який має бути поставлений, на загальну суму 436065,00 євро.

Згідно умов інвойсу № 122019-558 від 13.02.2020, ТОВ «Укрінстал» було перераховано на рахунок Саммарі Рент ГмбХ 50% передоплати протягом 5 робочих днів з дати отримання інвойсу, а саме, 218032,50 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах № 3 від 18.02.2020.

Шляхом переговорів сторонами було погоджено зменшення вартості товару, до розміру фактично сплаченої передоплати (218032,50 євро), у зв`язку з чим, було виставлено інвойс № 092020-7 від 15.09.2020 на суму 75000,00 євро та інвойс № 122019-706 від 07.06.2021 на суму 143032,50 євро.

Частина оплаченого товару на загальну суму 75000,00 євро була поставлена продавцем покупцю (пакувальний лист до рахунку (інвойсу) № 092020-7 від 15.09.2020; міжнародна товарно-транспортна накладна № 269 від 24.09.2020; митна декларація UA209140/2020/090305 від 01.10.2020).

16.02.2021 ТОВ «Укрінстал» було отримано від Саммарі Рент ГмбХ повідомлення відповідно до якого, у зв`язку з пандемією, викликаною SARS COVІD-19, в Баварії, Німеччина, виникла ситуація, яка вважається форс-мажором, у зв`язку з чим, компанія вимушена частково закрити свої виробничі підприємства і перевести персонал компанії на державний рівень дотації, відповідно, це може викликати значні затримки у виконанні договірних робіт.

ТОВ «Укрінстал» від ГУ ДПС у м. Києві було отримано запит № 7988/І/26-15-07-08-04-13 від 22.04.2021 про надання інформації щодо дотримання строку розрахунків у сфері ЗЕД відповідно до контракту, на який, товариством було надано відповідь.

07.06.2021 ТОВ «Укрінстал» було отримано від продавця лист про продовження дії карантинних обмежень, а також проформу/інвойс зі змінами умов доставки та оплати не пізніше 31.12.2021.

25.07.2022 позивачем було отримано від Саммарі Рент ГмбХ повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливлюють своєчасне виконання зобов`язань за контрактом, зокрема, у зв`язку із пандемією, що викликана SARS COVID-19, в Баварії (Німеччина), компанія вимушена частково закрити виробничі потужності й перевести персонал на скорочений робочий день до 30.11.2022.

Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрінстал» (), з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за імпортним контрактом від 13.02.2020 № 13022020 з фірмою Summary Rent GmbH (Німеччина), у зв`язку із повідомленням ДПС України від 06.04.2021 № 8238/7/99-00-07-07-02-07 за період з 13.02.2020 по 03.10.2022.

За наслідком проведення перевірки, контролюючим органом було складено акт № 29840/Ж5/26-15-07-06-02-19/36174765 від 10.10.2022, на підставі якого контролюючим органом встановлено порушення ч. 3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIIІ «Про валюту і валютні операції» та п. 21 р. 11 Положения від 02.01.2019 № 5, зокрема, порушення граничних строків розрахунків на суму 143032,50 євро (еквівалент 3789703,30 грн) за імпортним контрактом від 13.02.2020 № 13022020 з компанією Summary Rent GmbH (Німеччина).

У подальшому, у січні 2023 року позивач отримав від Головного управління ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення № 0040631/0706 від 28.12.2022 за формою «С», яким було донараховано пеню у розмірі 4830321,95 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановлено наявність достатні та необхідні правові підстави для застосування до спірних правовідносин ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» та звільнення позивача від відповідальності за порушення строків по зовнішньоекономічним операціям за контрактом № 13022020, що безпідставно не було враховано контролюючим органом та призвело до винесення оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім, зокрема, документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права й обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено Законом № 2473-VIII.

Закон України "Про валюту та валютні операції" від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Частиною першою статті 3 Закону № 2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Частинами п`ятою, шостою цієї статті Закону передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Згідно з частиною дев`ятою статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

За змістом частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Частинами шостою-восьмою статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що в разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Правління Національного банку України постановою № 5 від 02 січня 2019 року затвердило Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).

Це Положення, відповідно до пункту 1 розділу І, визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 21 розділу ІІ Положення № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до п.п. 112.1, 112.2, 112.7 ст. 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

У пп. 112.8.9 п. 112.8 ст. 112 ПК України передбачено, що обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ГУ ДПС у м. Києві за результатами перевірки наданих документів встановлено порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за зовнішньоекономічними операціями ТОВ «Укрінстал» з імпорту товарів за контрактом від 13.02.2020 №13022020. Строк порушення становить 594 дні (з 17.02.2021 до 03.10.2022).

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції надано сертифікат № 475/03.23 від 15.08.2023, яким Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) з 01.01.2021 по 15.08.2023 щодо забезпечення поставки товару у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунку за Контрактом № 13022020 від 13.02.2020, інвойс № 122019-558 від 13.02.2020.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається саме на те, що відповідний сертифікат не подавався до перевірки, а тому не може бути врахованим судами при вирішенні спору.

Відтак, ключовим питанням у цій справі під час розгляду в суді апеляційної інстанції є можливість урахування під час судового розгляду сертифікатів про форс-мажорні обставини, які не були подані під час проведення перевірки, а були пред`явлені лише до суду першої інстанції. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

У контексті цього, як передбачає пункт 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

У постанові від 04 липня 2024 року у справі № 380/8597/23 Верховний Суд указав, що у зазначених положеннях закону мова йде саме про документи, які підтверджують показники податкової звітності, а не всі документи.

Отже, позиція відповідача у цьому випадку є помилковою, оскільки сертифікати торгово-промислової палати не належать до первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, та безпосередньо не пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, а тому положення пункту 44.6 статті 44 ПК України у спірних правовідносинах не застосовуються.

Ураховуючи наявний висновок Верховного Суду, висловлений у вищезазначеній постанові щодо ключового питання у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що у розглядуваному випадку та обставина, що сертифікати про форс-мажорні обставини не були надані до перевірки, не змінюють того факту, що порушення граничних строків розрахунків за операціями відбулося внаслідок настання обставин непереборної сили, які об`єктивно існували та які в подальшому були підтверджені зазначеними сертифікатами.

Серед іншого, період порушення граничних строків розрахунків за контрактом від 13.02.2020 №13022020, за який позивачу нараховано пеню, тривав з 17.02.2021 по 03.10.2022. Відповідно до сертифікату від 15.08.2023 № 475/03.23 період дії форс-мажорних обставин за вказаним договором тривав з 01.01.2021 року по 15.08.2023, тобто весь період прострочення граничних строків охоплений дією сертифікату про форс-мажорні обставини.

Визначений поданим сертифікатом період форс-мажорних обставин охоплює весь період порушення граничних строків розрахунків, за який позивача притягнуто до відповідальності оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Отже, в цьому випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для застосування до спірних правовідносин частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» та звільнення позивача від відповідальності за порушення граничних строків розрахунків по зовнішньоекономічним операціям, у зв`язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи наявність документального підтвердження виникнення форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків за операціями в межах контракту зупиняється, тому зупиняється і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.

Враховуючи вищевказане, колегія судів доходить до висновку про те, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Таким чином, за вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-245, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст судового рішення виготовлено 10 березня 2025 року)