Справа № 523/3669/24
Суддя: Мурманова І. М.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/3669/24
Провадження №2-а/523/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

в складі головуючого судді - Мурманової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одеси адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.08.2023 року інспектором патрульної поліції було винесено постанову серії ЕАТ № 7522537 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі: 3 400 грн. Позивач вказує, що обставини викладені в постанові щодо вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП не підтверджені жодними доказами, оскільки особа, яка не керує ТЗ не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Також, позивач зазначив, що просить поновити йому строки на подання позову, оскільки про наявність постанови щодо нього він дізнався 22.02.2024 року з відкритого виконавчого провадження за вищевказаною постановою. Зазначив, що час отримання постанови підтверджується підписом на документі про отримання постанови.

З урахуванням викладеного просить: постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.03.2024 р. адміністративний позов було залишено без руху з підстав відсутності клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

На адресу суду 22.03.2024 року (вх. № 10105) надійшло клопотання позивача про поновлення строку, на підтвердження обставин щодо поновлення строку на звернення до суду позивач надав копію супровідного листа про отримання ним постанови про відкриття провадження 08.02.2024 року та, отримання 22.02.2024 року постанови № 7522537 (а.с.18,19,20).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.04.2024 року задоволено клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду, та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в судове засідання. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

На адресу суду від представника відповідача управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Некришева Є.А. надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду з адміністративним позовом. В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив наступне. Адміністративне правопорушення громадянином ОСОБА_1 було вчинено 13.08.2023 року. Строк зберігання відеозапису, який вівся під час фіксації адміністративного правопорушення, розгляду справи та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення становить 30 діб, тобто до 13.09.2023 року.

Позивач у поданому позові зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 22.02.2024 року відразу, як дізнався щодо відкритого виконавчого провадження. Представник відповідача зазначає, що дані твердження відповідача не відповідають дійсності. На адресу позивача, яка відповідно й зазначена в позові було направлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення, що підтверджується листом-списком направлень. Крім іншого, позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 08.02.2024 року, а відтак був обізнаним щодо підстав відкриття виконавчого провадження. З урахуванням викладеного представник відповідача зазначає, що позивач строки на оскарження постанови пропустив з неповажних причин, що є наслідком залишення позову без розгляду (а.с.27-32).

Також, на адресу суду надійшов відзиві на позовну заяву за підписом представника відповідача управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Некришева Є.А. Згідно поданого відзиву зазначено, що правопорушення було зафіксовано на портативні відео регістратори за № 471434 та № 471436. На законну вимогу інспектора позивач, під час зупинки надав посвідчення на право керування ТЗ серії НОМЕР_1 від 29.12.2009 року. Під час перевірки вищевказаного посвідчення на право керування ТЗ відповідної категорії було встановлено, що таке посвідчення надає право його власнику керувати ТЗ категорії «А» та «В», а тому було встановлено, що позивач не мав права на керування ТЗ категорії «А1». В подальшому позивача було ознайомлено з правами відповідно до положення ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Позивач на власний розсуд не надав письмові пояснення щодо обставин вчиненого правопорушення, крім іншого під час підготовки та розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП будь-яких заяв від позивача не надходило. ОСОБА_1 було роз`яснено про право та строки на оскарження постанови, строки на оплату штрафу, передбачені ст. 307,308 КУпАП. Позивач відмовився вставити підпис в графі № 8 оскаржуваної постанови, що також було зафіксовано на портативну камеру. Представник відповідача зазначає, що у зв`язку з відмовою позивача отримувати копію постанови на місці вчинення правопорушення, постанову від 13.08.2023 року було направлено позивачу за місцем проживання.

З урахуванням викладеного представник відповідача просить: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, в позовну заяву залишити без задоволення (а.с.38-43).

В подальшому, 28.05.2024 року (вх. № 18262) надійшла відповідь на відзив за підписом позивача. Згідно відповіді позивач зазначає, що незалежно від причин, з яких доказ є відсутнім, одна лише постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може слугувати доказом вчинення правопорушення. Зазначив, що лише котив мопед на прохання товариша на ремонт, а тому не є суб`єктом на якого поширюється дія норми закону, відповідно до якої було винесено постанову. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити (а.с.52-56).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 травня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Некришева Є.А. про залишення позову без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 13.08.2023 року серії ЕАТ № 7522537- залишено без розгляду (а.с.64-65).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 травня 2024 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.103-105).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений (а.с. 110, 116, 119), у відповіді на відзив (а.с.55) зазначив щодо можливості розгляду справи за його відсутності.

Відповідач: Управління Патрульної Поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.120), про причини не явки суду не повідомив.

Враховуючи зазначене, з урахуванням відсутності підстав для відкладення справи визначених ч.2 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази на підтвердження обставини викладених у позовній заяві, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАТ № 7522537 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 КУпАП позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі: 3 400 грн (а.с.20).

В постанові зазначено, що позивач здійснював керування електромопедом при цьому не маючи посвідчення водія.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він транспортним засобом не управляв, котив мопед на прохання товариша на ремонт, крім іншого, поліцейськими на місці зупинки було здійснено перевірку документів позивача, після чого останні були йому повернуті, при цьому поліцейським було здійснено якісь записи, про які позивача повідомлено не було. Також, позивач зазначає, що електромопед потужністю менше ніж 3 кВт не може визнаватися механічним ТЗ (та не підлягає державній реєстрації), а особа яка ним керує не суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки відповідальність за порушення п.2.1 (а) ПДР України може нести виключно водій механічного ТЗ, яким вказаний вище мопед не є.

Вирішуючи даний адміністративний позов суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно п. 2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них.

Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «Транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

До аналогічного висновку прийшов і Верховний суд у справі № 278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

З даного приводу суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності взагалі не містить в собі визначення транспортного засобу, не зазначеного його моделі, потужності тощо.

Крім іншого, судом відповідно до відзиву наданого відповідачем встановлено, що відеозапис вчиненого правопорушення не збережено, у зв`язку зі збігом строків зберігання.

Позивачем на підтвердження власної позиції, надано технічний паспорт пристрою (а.с.9), однак, судом не можу бути взято до уваги саме надані позивачем характеристики транспортного засобу, оскільки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності взагалі не зазначено марку та модель ТЗ, яким за вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України до транспортних засобів категорії А1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, з порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт.

При цьому п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, А1- мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун із робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів чи електродвигун потужністю до 4 кВт.

З огляду на зазначене суд констатує, що оскаржувана постанова серії ЕАТ № 7522537 від 13.08.2023 року не містить визначення та конкретизації транспортного засобу, який керував позивач у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, будучи обізнаним про час та місце розгляду справи та отримавши копію позову з додатками, відповідач в порядку передбаченому ст. 162 КАС України не надав обґрунтованого та підтвердженого доказами відзиву.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16-а .

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Так, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що, позивач довів обставини позовних вимог, відповідачами на спростування позиції позивача відзиву та або доказів надане не було.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із нормою п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Однак відповідачем не було з`ясовано всіх обставин справи та ступінь вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також цього не було доведено в ході розгляду даної справи.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, що передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові серії ЕАТ № 7522537 від 13.08.2023 року спростована матеріалами справи, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, ч. 2 ст. 126, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2,6, 8, 9, 72-77, 90, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7522537 від 13.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 Кодексу України у вигляді штрафу в розмірі: 3 400 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: