Справа № 560/1259/25
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1259/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

1. Визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України і від 03.12.2024 № о/р 87 щодо відмови у перерахунку пенсії.

2. Зобов`язати відповідача провести мені перерахунок пенсії, а саме, перейти з пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника з дня подачі заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що пенсійним органом протиправно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з підстав невідповідності відомостей щодо особи годувальника. Просить позов задовольнити.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало відзив на адміністративний позов, у якому зазначило про відсутність підстав для призначення пенсії.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не скористалося правом подання відзиву на позов, тому, враховуючи приписи частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 28.01.2025 суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсійне забезпечення у зв`язку із захворюванням, наявністю ІІ групи інвалідності -інвалід дитинства, що підтверджується Довідкою серія ХМН-Р-82 №020686, виданою Хмельницькою ОблпсихВТЕК від 20.11.1984, безстроково.

Позивач проживала з своєю матір`ю, ОСОБА_2 , яка здійснювала догляд за позивачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивачки померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого відділом Центр надання адміністративних послуг виконавчого апарату Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області 01.08.2024.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.12.2024 №о/р87 у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що за результатами розгляду наданих до заяви документів встановлено, що в документах годувальника, таких як свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 , свідоцтво про смерть НОМЕР_3 вказано рік народження 20.03.1938, проте в трудовій книжці №370 від 17.10.1967 зазначено рік народження 1940. Враховуючи вищевикладене прийнято рішення, відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 26.11.2024 №1469 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника.

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу, позивач звернулась з цим позовом до суду.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно зі статтею 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону №1058-IV.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років (пункт 1 частини другої статті 36 Закону №1058-IV).

Частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно із частиною 1 статті 38 цього ж Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною 2 статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні та до яких, зокрема, відносяться діти померлого годувальника, які стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Як видно з рішення пенсійного органу від 03.12.2024 № о/р87 у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що за результатами розгляду наданих до заяви документів встановлено, що в документах годувальника, таких як свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 , свідоцтво про смерть НОМЕР_3 вказано рік народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте в трудовій книжці №370 від 17.10.1967 зазначено рік народження 1940.

При цьому суд не погоджується з таким твердженнями пенсійного органу наведеними у рішенні від 03.12.2024 № о/р87 та зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту першого частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Суд встановив, що мати позивачки - ОСОБА_2 , була пенсіонерка, отримувала пенсію, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

Посилання пенсійного органу на невідповідність документів, а саме те, що в документах годувальника ( ОСОБА_2 ), таких як свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 , свідоцтво про смерть НОМЕР_3 вказано рік народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте у трудовій книжці №370 від 17.10.1967 зазначено рік народження 1940, суд вважає неправомірним, оскільки право на призначення пенсії годувальнику - ОСОБА_2 , не є спірним у даній справі, оцінка вказаним документам була надана пенсійним органом при призначення їй пенсії.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, суд зазначає таке.

За своєю суттю відмова в призначенні пенсії є вольовим рішенням суб`єкта владних повноважень, отже, порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправного рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії в разі втрати годувальника.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що належним, співмірним та ефективним способом захисту порушеного права за встановленими обставинами у даній справі є визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії в разі втрати годувальника від 03.12.2024 № о/р87.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по втраті годувальника, суд вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанову від 27.06.2018 по справі № 807/3072/14.

Так, Верховний Суд зазначив, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Верховного Суду від 11.04.2018 №806/2208/17).

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є, лише, один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Умови, за яких орган відмовляє у призначенні пенсії по втраті годувальника, визначені законом, але якщо такі умови відсутні, орган повинен призначити пенсію по втраті годувальника. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають, лише, один вид правомірної поведінки відповідного органу - призначити пенсію по втраті годувальника або не призначати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Щодо часу з якого необхідно зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію по втраті годувальника, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Випадки, коли пенсія призначається з більш раннього строку, визначені у частині першій статті 45 Закону №1058-IV.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Позивач звернулась з заявою про призначення даного виду пенсії 26.11.2024, та дотрималась 12-місячного строку звернення, що є підставою для переведення її на цей вид пенсії з дня, наступного після дня смерті годувальника ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

За таких обставин, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по втраті годувальника з 30.07.2024, тобто з дня, що настає за днем смерті годувальника.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.12.2024 № о/р 87 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з наступного дня смерті годувальника з 30.07.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 березня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., Краматорський р-н, 84122 , код ЄДРПОУ - 13486010)

Головуючий суддя В.В. Матущак