Справа № 520/33538/24
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 березня 2025 року № 520/33538/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині зупинення виплати раніше призначеного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.05.2024 року по теперішній час;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеного грошового утримання судді у відставці з 01.05.2024 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що має статус судді у відставці та починаючи з 03.10.2019 року, отримує довічне грошове утримання у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

На підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року по справі №520/10452/2020 їй призначено грошове утримання судді у відставці в розмірі 111668,75 грн.

Відповідно Довідки від 25/11/2014 року набула статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з місця постійного проживання АДРЕСА_1 в Управлінні праці та соціального захисту Московського району Харківської міської ради.

25.03.2024 року під час проходження ідентифікації персональних даних було скасовано статус внутрішньо переміщеної особи від 25.11.2014 року № .

Вказані обставини, як вбачається зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, і викладеному у листі від 05.08.2024 року№ 2000-0308-8/138852, стали підставою для зупинення виплати їй гарантованої державою довічного утримання судді у відставці, починаючи з травня 2024 року.

Також було вказано, що вирішити питання поновлення виплати довічного утримання судді у відставці можливо буде після надання до органів Пенсійного фонду України рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за умови підтвердження інформації даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

На виконання вказаних вимог, позивачка зверталась до Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та до Управління соціального захисту населення Адміністрації Київського району Харківської міської ради, зазначивши обставини, викладені в рішення Головного управління пенсійного фонду в Харківській області від 05.08.2024 року № 2000-0308-8/138852.

За результатами розгляду її заяви Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради від 27.08.2024 року №1743/0/872-24 повідомило, що на момент підготовки відповіді згідно відомостей з бази Інтегрованої системи обліку інформації внутрішньо переміщених осіб їй була видана довідка ВПО № 6330-2728 від 25.11.2014 року, яка закрита 26.03.2024 року ознакою «самостійно через ДІЮ», тобто підтверджено відсутність статусу «внутрішньо переміщеної особи».

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Адміністрації Київського району Харківської міської ради № 4516-08-80 від 19.09.2024 року ОСОБА_1 на обліку як внутрішньо переміщена особа по Україні за даними системи обліку внутрішньо переміщених осіб ІСОІ ВПО не перебуває.

За результатами повторного звернення до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, з урахуванням отриманих відповідей та запитуваних довідок від Управління соціального захисту населення адміністрацій Київського та Салтівського районів Харківської міської ради, наведення додаткового обґрунтування про незаконність блокуванням виплати їй довічного утримання судді у відставці, отримала рішення від 18.09.2024 року про відмову у здійсненні виплати на підставах, викладених у попередніх рішеннях Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області.

Зазначає, що починаючи з 04.01.2018 року є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з вказаного часу зареєстрована та фактично проживаю за вказаною адресою.

Вважає, що зазначене блокування виплати є порушенням гарантованого їй Конституцією та законами України права на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки наявність/відсутність вказаної довідки/статусу не може бути та ніколи не було підставою для призначення та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 20.12.2024 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у ньому.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , є отримувачем довічного грошового утримання у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідно Довідки від 25/11/2014 року набула статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з місця постійного проживання АДРЕСА_1 в Управлінні праці та соціального захисту Московського району Харківської міської ради.

25.03.2024 року під час проходження ідентифікації персональних даних було скасовано статус внутрішньо переміщеної особи від 25.11.2014 року № .

Листом від 05.08.2024 року№ 2000-0308-8/138852, позивачку повідомлено, що вирішити питання поновлення виплати Вам пенсії можливо буде після надання Вами до органів Пенсійного фонду України рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за умови підтвердження інформації даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

На виконання вказаних вимог, позивачка зверталась до Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та до Управління соціального захисту населення Адміністрації Київського району Харківської міської ради, зазначивши обставини, викладені в рішення Головного управління пенсійного фонду в Харківській області від 05.08.2024 року № 2000-0308-8/138852.

За результатами розгляду її заяви Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради від 27.08.2024 року №1743/0/872-24 повідомило, що на момент підготовки відповіді згідно відомостей з бази Інтегрованої системи обліку інформації внутрішньо переміщених осіб їй була видана довідка ВПО № 6330-2728 від 25.11.2014 року, яка закрита 26.03.2024 року ознакою «самостійно через ДІЮ», тобто підтверджено відсутність статусу «внутрішньо переміщеної особи».

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Адміністрації Київського району Харківської міської ради № 4516-08-80 від 19.09.2024 року ОСОБА_1 на обліку як внутрішньо переміщена особа по Україні за даними системи обліку внутрішньо переміщених осіб ІСОІ ВПО не перебуває.

За результатами повторного звернення до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, з урахуванням отриманих відповідей та запитуваних довідок від Управління соціального захисту населення адміністрацій Київського та Салтівського районів Харківської міської ради, наведення додаткового обґрунтування про незаконність блокуванням виплати їй довічного утримання судді у відставці, отримала рішення від 18.09.2024 року про відмову у здійсненні виплати на підставах, викладених у попередніх рішеннях Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати довічного грошового утримання позивачу у зв`язку із відсутністю даних про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 року №6-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 року №10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 року №2-р/2020.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.07.2024 №20850-21383/Л-03/8-2000/24 після надходження інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у зв`язку з непідтвердженням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виплату пенсії було призупинено з травня 2024 року.

Відповідно до п. 2 розділу V Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2 вказано, що виплата щомісячного довічного грошового утримання припиняється у випадках, передбачених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Водночас, законами про пенсійне забезпечення, у тому числі Законом № 1058-IV, не передбачено такої підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії, як «непідтвердженням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи».

Припиняючи виплату довічного грошового утримання позивачу Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Суд зауважує, що ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Правової позиції щодо пріоритетності застосування норм статті 49 Закону № 1058-IV як підстави для припинення виплати пенсії дотримується Верховний Суд у своїх рішеннях за 2018 рік, зокрема, від 06 лютого 2018 року у справі № 263/7763/17 (провадження № К/9901/202/17), від 13 лютого 2018 року у справі № 243/11937/17 (провадження № К/9901/1267/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 425/1459/17 (провадження № К/9901/15534/18), від 27 лютого 2018 року у справі № 644/6336/17 (провадження № К/9901/2714/17), від 06 березня 2018 року № 243/4732/17 (провадження № К/9901/1464/17).

Разом з цим, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження наявності передбачених статтею 49 Закону № 1058-IV підстав, для припинення позивачеві виплати довічного грошового утримання.

Водночас, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе виключно на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 236/2495/17).

Як було встановлено судом, Головним управлінням припинено виплату пенсії позивачу без прийняття окремого рішення, а отже, відповідач діяв не у спосіб, встановлений Законом № 1058-IV.

З огляду на викладене в сукупності, відповідачем не доведено правомірність дій щодо припинення позивачу виплати довічного грошового утримання з 01.05.2024, в порядку встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII(далі Закон № 1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частинами 1-3статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (частина 1статті 5 Закону № 1706-VII).

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з 04 січня 2018 року змінила місце проживання та зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, м. Харків Харківської області не є окупованою територією, а віднесена до території можливих бойових дій з 24.02.2022.

З наведеного вбачається, що позивач зареєстрований та проживає на підконтрольній українській владі території. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону № 1706-VII та постанов Кабінету Міністрів України, які регламентують здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оскільки позивач має постійне місце проживання на підконтрольній українській владі території України та не виявляє наміру користуватися додатковим захистом, передбаченим законодавством для внутрішньо переміщених осіб.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Нормами частини 2статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, застосовуючи механізм захисту права позивача на отримання довічного грошового утримання, порушеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, позов належить задовольнити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині зупинення виплати раніше призначеного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.05.2024 року по теперішній час.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату раніше призначеного грошового утримання судді у відставці з 01.05.2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12 березня 2025 року.

Суддя Бадюков Ю.В.