Справа № 400/11973/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11973/24

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

повний текст судового рішення

складено 08.01.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивачу з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивачу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивачу з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та позивачу з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.01.2024 року по 27.02.2024 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивачу з 01.01.2024 року по 27.02.2024 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 позовну заяву залишено без руху через пропуск позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі №400/11973/24 в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року по 27.02.2024 року.

26.12.2024 року на виконання вищезазначеної ухвали представником позивача до суду надано заяву, в якій він просить поновити строк на звернення до суду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 повернуто в частині позовних вимог, а саме щодо:

- визнання протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, виплаченої у відповідний період, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивачу з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, виплаченої у відповідний період, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та позивачу з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.01.2024 року по 27.02.2024 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивачу з 01.01.2024 року по 27.02.2024 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему Електронний суд, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі представник апелянта зазначає, що з 24.02.2022 року по 27.02.2024 року позивач проходив військову службу у одному структурному підрозділі Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_1 ), 27.02.2024 року був переведений до іншого структурного підрозділу Міністерства оборони України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), де по сьогодні проходить військову службу, що підтверджується матеріалами справи та дізнався про свої порушені права лише з листа відповідача від 05.12.2024 року.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

При винесені оскарженої ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на норми статті 122 КАС України позивач пропустив тримісячний строк на звернення до суду в частині позовних вимог.

Суд першої інстанції ухвалою від 20.12.2024 року у справі №400/11973/24 про залишення позовної заяви без руху наголосив на тому, що про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за відповідний місяць позивач дізнавався першого числа місяця, який слідував за наступним місяцем. Крім цього, він не був позбавлений права під час проходження військової служби на звернення до відповідача про надання йому роз`яснень щодо складових виплаченого йому грошового забезпечення та проведення утримань податку та інших обов`язкових платежів.

Також про розмір нарахованого і виплаченого грошового забезпечення за період служби позивач дізнався у день виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 27.02.2024 року, зокрема, зі змісту виданого йому на руки грошового атестата.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що тримісячний строк звернення до суду щодо виплати йому грошового забезпечення спливає через три місяці з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права, тобто щонайменше з 27.02.2024 року, а не з листа відповідача від 05.12.2024 року №24/5/925/1.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-ІХ).) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід застосовувати до спірних правовідносин, колегія суддів, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України.

З цього слідує, що тримісячний строк звернення до суду щодо виплати позивачу грошового забезпечення спливає через три місяці з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу з 27.10.2015 року по 27.02.2024 року у військовій частині НОМЕР_1 і з 28.02.2024 року на офіцерській посаді в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до абзацу третього пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок №260), грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види в поточному місяці за минулий.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що по-перше - про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за відповідний місяць позивач дізнавався першого числа місяця, який слідував за наступним місяцем; по-друге - про розмір нарахованого і виплаченого грошового забезпечення за період служби позивач дізнався у день виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 27.02.2024 року, зокрема, зі змісту виданого йому на руки грошового атестата.

Відповідно, є вірним висновок суду першої інстанції, що тримісячний строк звернення до суду щодо виплати позивачу грошового забезпечення спливає через три місяці з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права, тобто щонайменше з 27.02.2024 року.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи апелянта про порушення своїх прав щодо отримання грошового забезпечення в належному розмірі він дізнався лише з листа відповідача від 05.12.2024 року, оскільки він не був позбавлений права під час проходження військової служби на звернення до відповідача про надання йому роз`яснень щодо складових виплаченого йому грошового забезпечення та для звернення до суду з відповідним позовом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача, вчинених на звернення позивача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З огляду на викладене, позивачем пропущено тримісячний строк відповідно до положень частини 2 статті 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19 липня 2022 року.

Так, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Частиною другою статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були наявні підстави для застосування норм ст. 123 КАС України та повернення позову в частині позовних вимог.

Колегія суддів також враховує, що положення ч.3 ст.3 КАС України передбачають, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Посилання позивача про те, що звернення до суду з даним позовом не обмежується строком в силу положення частини другої статті 233 КЗпП України, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи те, що вказана норма КЗпП України зазнала змін згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, відтак у даному випадку відсутні правові підстави для застосування зазначеної позивачем редакції норми частини другої статті 233 КЗпП України (до 19 липня 2023 року) на момент його звернення із адміністративним позовом 18.12.2024 року, з урахуванням наведеної вище вимоги ч.3 ст.3 КАС України.

У цій справі судом першої інстанції повернуто позовну заяву лише щодо частини позовних вимог, проте період позовних вимог заявлений до 19.07.2022 року, а саме до внесення змін до законодавства суд першої інстанції прийнятий до розгляду та відкрито адміністративне провадження щодо періоду вимог з 30.01.2020 року по 27.02.2024 року, також судом відкрито провадження в частині вимог з 08.01.2025 року, що не свідчить про не допуск позивача до судового захисту.

Також, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач посилається на те, що у період з 27.02.2020 року по 27.02.2024 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

В свою чергу, під час розгляду справи судом встановлено, що місцем розташування військової частини НОМЕР_1 є населений пункт, де проживає позивач, і який згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, у відповідний період не відносився до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Позивач не надав доказів щодо його відрядження в райони, де ведуться бойові дії (наприклад, витяги із наказів про відрядження), а тому позивач не був обмежений у доступі до правової допомоги та, мав можливість звернутись до суду.

Водночас з 28.02.2024 року позивач проходить військову службу на офіцерській посаді в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2024 №59 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2024 № 4/1421.

Відповідно до Переліку №309 Херсонська міська територіальна громада відноситься з 01.05.2023 до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 № 566/0/15-23 відновлено з 01.06.2023 роботу Херсонського міського суду Херсонської області.

З наведеного слідує, хоча місто Херсон і знаходиться на території активних бойових дій, однак безпекова ситуація в ньому дозволяє здійснювати на його території як функціонування державних електронних інформаційних ресурсів, так і правосуддя.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на норми статті 122 КАС України, позивач пропустив тримісячний строк на звернення до суду з даним позовом в частині позовних щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 27.02.2024 року по 18.12.2024 року (день подання цього позову).

Підсумовуючи вищевикладене з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм права, при повному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а тому скасуванню не підлягає.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька