Справа № 205/1901/25
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

03.03.2025 Єдиний унікальний номер 205/1901/25
Єдиний унікальний номер 205/1901/25
Провадження № 2а/205/36/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, яку зареєстровано судом 06 лютого 2025 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 31 січня 2025 року він отримав поштою листа, в якому містилася постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 585/ВОБ від 23 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. З тексту оскаржуваної постанови йому стало відомо, що відповідачем на його адресу поштою було направлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 17 жовтня 2024 року. Оскільки поштове відправлення повернулося відправникові з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова не містить посилань на належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постанова містить відомості, що позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте, відсутні будь-які посилання, які саме правила військового обліку ним було порушено. Персональні дані ним було оновлено вчасно через застосунок «Резерв+», жодних повідомлень він не отримував. Просив суд постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати, провадження по справі закрити. Представник позивача та позивач у своїй заяві до суду просили справу розглядати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у своїй заяві до суду справу просив розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення про приписку від 29 січня 2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (раніше призовної дільниці Ленінського району Дніпропетровської області Ленінського райвіськкому) з 29 січня 2010 року (а.с. 7 оберт).

ІНФОРМАЦІЯ_6 06 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , за адресою його проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , було направлено повістку про особисту явку (а.с. 29), яку було повернуто відправникові у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, про що зазначено поштою (а.с. 28, 31).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 № 585/ВОБ від 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с. 6).

Копію оскаржуваної постанови від 23 грудня 2024 року поштою було направлено ОСОБА_1 10 січня 2025 року, яка отримана ним 31 січня 2025 року (а.с. 7 оберт).

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

На підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України,ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» введено військовий стан в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів

Частиною 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління цент

Абзацом 7 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Згідно зі ст. 235 КУпАП, адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 ч. 1 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачеві 06 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку було направлено повістку на адресу його проживання з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з відомостями з електронного кабінету військовозобов`язаного у застосунку «Резерв+» дані ОСОБА_1 уточнені вчасно (а.с. 7). Матеріалами справи підтверджено, що повістку про виклик 29 жовтня 2024 року було повернуто відповідачеві із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання особи, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 31), тобто, позивач вважається належно оповіщеним належним чином про явку до ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року. У визначений у повістці строк ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`явився.

Зазначене у своїй сукупності спростовує аргументи позивача, що ним не порушено жодних правил військового обліку, дані уточнено вчасно, а оскаржувана постанова містить лише посилання про його неявку 17 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 , що не є підставою про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено неправомірність його притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, за таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова № 585/ВОБ від 23 грудня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена законно.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні з адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. (а.с. 1), який підлягає залишенню за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, ст. ст. 247, 268, 279, 280, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати по справі, понесені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: