Справа № 280/6624/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6624/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-дповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 06.12.2024 у справі №280/6624/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.12.2024 у справі №280/6624/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

До Третього апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 апеляційну скаргу залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у розмірі 3028 грн.

03.03.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, у якій скаржник зазначає, що приписами статті 4 Закону №3674-VI не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення, отже, за законом на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою, а тому відповідно і з апеляційною скаргою, стаття 382 КАС України не містить вимог щодо необхідності сплати судового збору, що відповідає приписам статті 4 Закону №3674-VI. Вважає, що суд помилково порівняв підстави, умови, розмір та порядок сплати судового збору за подання адміністративного позову та за подання заяви в порядку контролю за виконанням судового рішення. Отже, апеляційним судом було створено додаткові умови доступу до правосуддя у вигляді вимоги сплатити судовий збір за подання вказаної заяви. На підтвердження власної правової позиції посилається на постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі №440/207/19, від 14.02.2018 у справі №2а/0470/2563/12, від 11.08.2021 у справі №560/4364/19.

При вирішенні питання щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду, колегія суддів виходить з наступного.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд виходив з того, що згідно пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI) визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно положень підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду встановлена у розмірі: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням встановленого на 01.01.2024 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн), судовий збір за подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу становить 3028 грн.

Ураховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги, остання була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Надаючи оцінку наведеним позивачем доводам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Сплата судового збору також відповідає пункту 1 частини другої статті 129 Основного Закону України, згідно з яким до основних засад (принципів) судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У даному випадку скаржник а виходив з того, що оскільки нормами статті 4 Закону №3674-VI не встановлено окремо ставки судового збору за звернення особи до адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України, то позивач не зобов`язаний сплачувати судовий збір за подання вказаної заяви до суду першої інстанції, так і судовий збір при зверненні до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийняту за результатами розгляду відповідної заяви, а також, - відповідно, й з цією апеляційною скаргою.

Відповідно до статті 1 Закону № 3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Таким чином, судовий збір - це обов`язковий грошовий платіж на користь суду за розгляд справи в суді або за окремі процесуальні дії, вчинені судом. Метою запровадження судового збору є, зокрема, встановлення законодавчого обмежувального заходу для регулювання доступу до суду, а також захист суду від перенавантаження у зв`язку із поданням необґрунтованих або безпідставних позовів та апеляційних і касаційних скарг.

Об`єктами справляння судового збору є процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 3 Закону №3674-VI. Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється (частина друга статті 3 цього Закону).

При цьому, як вже було зазначено вище по тексту цієї ухвали, відповідно до частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено розмір ставки судового збору за відповідними об`єктами справляння судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У контексті наведеного суд зазначає, що вищевказані положення Закону стосуються подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом №3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією щодо застосування статті 132 КАС України та статті 4 Закону №3674-VI, висловленою у постановах Верховного Суду від 13.04.2022 у справі №204/827/17, від 09.02.2023 у справах №380/22710/21, №120/3532/21-а, від 13.04.2023 у справі №120/2767/20-а, від 10.05.2023 у справі №1.380.2019.006615, від 14.12.2023 у справі №400/1715/20.

Щодо посилань скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22.01.2020 у справі №440/207/19, від 14.02.2018 у справі №2а/0470/2563/12, від 11.08.2021 у справі №560/4364/19, то суд відхиляє їх як безпідставні, виходячи із такого.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому в силу приписів пункту першого частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Суд звертає увагу скаржника на те, що Великою Палатою Верховного Суду вирішувалось питання сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Так, у пунктах 5.1, 5.2 постанови від 28.05.2018 у справі №915/955/15 зазначено, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом №3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Оскільки застосування положень Закону №3674-VI у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу вже вирішено Великою Палатою Верховного Суду, відтак під час розгляду справи №280/6624/23 підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати.

Такі висновки Велика Палата хоч і зробила під час розгляду господарської справи, однак норми Закону №3674-VI в цій частині є загальними і не містять різних підходів до вирішення питання сплати судового збору залежно від юрисдикції, відтак такі висновки повинні бути застосовані і під час вирішення цієї адміністративної справи.

Ураховуючи наведене, суд констатує, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 06.12.2024 судовий збір підлягає сплаті скаржником.

При цьому, суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, оскільки скаржником у встановлений строк не усунуто недоліки апеляційної скарги.

Керуючись статтями 169, 296, 298 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 06.12.2024 у справі №280/6624/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути скаржнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги у строк, визначений статтею 329 КАС України.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов