Справа № 756/11013/24
Суддя: Пукало А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/11/25
оболонський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову № 412 від 22 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП за закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 серпня 2024 року відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 була винесена постанова № 412 за справою про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не прибув на збірний пункт 11.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 та після лікарняного з 08.05.2024 по 28.05.2024 року не повідомив про причин неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, відповідно такою, що підлягає скасуванню судом.

ОСОБА_1 зазначає, що він не порушував законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зокрема, 09.05.2024 року ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку заяву про госпіталізацію та копію медичної карти стаціонарного хворого. Позивач повідомив про причини неприбуття за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки перебував на лікарняному, що є поважною причиною для неявки, а після закінчення лікування 30.05.2024 року з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу направлялася копія ухвали та позовної заяви, які 14.10.2024 року згідно з рекомендованим зворотним повідомленням були отримані.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відзив відповідач не надав.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Позивачу була вручена повістка з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 11 травня 2024 року. Зазначену обставину підтвердив позивач.

22 серпня 2024 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та 27 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 тис. грн.

Зі змісту протоколу та постанови та вбачається, що ОСОБА_1 не прибув за повісткою 11 травня 2024 року, після лікарняного з 08.05.2024 по 28.05.2024 року не повідомив про причин неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Як вбачається з наданих позивачем документів, 09 травня 2024 року він засобами поштового зв`язку скерував на адресу відповідача заяву про госпіталізацію та копію медичною карти. Згідно з довідкою-випискою з історії хвороби позивач з 08 по 28 травня 2024 року перебував на лікуванні у медичному закладі, зокрема, 14 травня 2024 року переніс операцію. Як зазначив позивач, він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 30 травня 2024 року та його було направлено на проходження військово-лікарської комісії, куди він прибув на наступний день.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність, за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Таким чином, диспозиції ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог інших нормативно-правового актів, які регламентують мобілізаційне законодавство, зокрема, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

За змістом норм ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

При цьому, ст. 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 77 КАС України не є абсолютними, та перекладають обов`язок доказування на відповідача за умови того, що спочатку позивачем у позовній заяві належним чином продемонстровано порушення його прав та в достатній мірі обґрунтовано неправомірність відповідного рішення.

Разом з тим, вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином обґрунтував позицію, згідно з якою його дії відповідали вимогам Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та надав на їх підтвердження докази. Зокрема, позивач, маючи поважні причини неприбуття на виклик (хворобу), у передбачений законом строк та спосіб повідомив відповідача про них та надіслав підтверджуючі документи, а після хвороби 30 травня 2024 року прибув до відповідача, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначена позиція не спростована відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені позивачем аргументи є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. 139 КАС України, судовий збір слід стягнути з бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги від 29 серпня 2024 року, платіжні інструкції на загальну суму 7000 грн. Відповідно до договору розмір правової допомоги становить: 2000 грн - складання адвокатського запиту, 5000 грн - складання позовної заяви.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зважаючи на викладене, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу, з огляду на зміст позовної заяви та докази, долучені до неї, враховуючи категорію справи, її складність, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення правничої допомоги у розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 243-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 412 від 27 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Пукало