Справа № 140/7601/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/7601/24 пров. № А/857/30490/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року (суддя Ксензюк А.Я., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливно-торгова фірма "Центр" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Паливно-торгова фірма "Центр" у липні 2024 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 13.02.2024 на суму 14 022,99 грн.; № від 12.02.2024 на суму 2040,00 грн.; № від 12.02.2024 на суму 80 000,00 грн.; № від 13.02.2024 на суму 1020,00 грн.; - № від 13.02.2024 на суму 100 000,00 грн.; № від 13.02.2024 на суму 7 245,69 грн.; № від 13.02.2024 на суму 1020,00 грн.; № від 13.02.2024 на суму 80 000,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 1020,00 грн.; № від 13.02.2024 на суму 80 000,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 62 062,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 2040,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 80 000,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 1 020,00грн.; №від 13.02.2024 на суму 80 000,00грн.; №від 13.02.2024 на суму 432,42грн.; № від 13.02.2024 на суму 1020,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 100 000,00грн.; - № від 13.02.2024 на суму 1 020,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 80 000,00грн.; № від 12.02.2024 на суму 1 020,00грн.; № від 12.02.2024 на суму 80000,00грн.; № від 12.02.2024 на суму 1 020,00грн.; № від 12.02.2024 на суму 80 000,00грн.; № від 12.02.2024 на суму 1 020,00грн.; № від 12.02.2024 на суму 100 000,00 грн.; № від 13.02.2024 на суму 1 020,00грн.; № від 13.02.2024 на суму 80 000,00 грн.; № від 13.02.2024 на суму 1204 004,91грн.; № від 12.02.2024 на суму 1 020,00 грн.; № від 12.02.2024 на суму 120 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з такими податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що вони суперечить нормам чинного законодавства є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що факт необлікованих залишків пального було встановлено безпосередньо під час проведення перевірок, а також відображено у відповідних актах. Факт надлишку вказує на необхідність оприбуткування надлишку нафтопродуктів, а факт нестачі відповідно на необхідність їх відшкодування. Так, надлишкові нафтопродукти не були оприбутковані за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто не зроблено необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС, за формою №13-НП. При цьому, паливо-мастильні матеріали, щодо яких встановлено нестачу, було реалізовано без видачі відповідних розрахункових документів, у зв`язку з чим виникла різниця у співставленні фактичних залишків та інформації з РРО. Вказує, що подані до заперечень документи не містять всього витребуваного переліку документів, зокрема відсутні відомості бухгалтерського обліку по витребуваним рахункам, та інших первинних документів, які повинні вестись на АЗС, що в свою чергу не спростовують встановлене порушення п.85.2 ст.85 ПК України. Стосовно повірки рівнемірів-сигналізаторів вказує, що в ході перевірок не надано документи, які свідчать про позитивний результат повірки. Не було подано й позитивної повірки після ремонту, яку необхідно було надати інспекторам.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ТОВ «ПТФ Центр» зареєстроване як юридична особа 28.08.2023, основний вид діяльності 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.23).

На підставі наказів від 25.12.2023 №10947-п, №10953-п, №10948-п, №10948-п, №10947-п, №10954-п, №10953-п, №10956-п, №10955-п, №10949-п, №10970-п, №10970-п, №10949-п (т.1, а.с. 114 зворот.-117) Головним управлінням ДПС в Одеській області були проведені фактичні перевірки господарських одиниць позивача, а саме:

1. АЗС №1 з магазином, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вул. Дальницька, 30, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №422/15-32-09-03-12 від 29.12.2023 (т.1, а.с.118-120, том 2 а.с.42-44).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі на суму 14022,99 грн (т. 1, а.с.101 зворот.-102);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення статей 44, 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2040,00 грн (т. 1, а.с.102 зворот.-103, том 2 а.с.62);

- податкове повідомлення-рішення №від 12.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, витратоміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.100 зворот.-101, том 2 а.с.59).

2. АЗС №2 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Миколаївська дорога, 211, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №467/15-32-09-03-12 (т.1, а.с.120 зворот.-124).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення статей 44, 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.104 зворот.-105);

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, витратоміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 100000,00 грн (т. 1, а.с.103 зворот.-104).

3. АЗС №3 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Усатове, вул. Кільцева,14, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №336/15-32-09-02/44613659 (т.1, а.с.124 зворот.-128, том 2 а.с.13-20).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі на суму 7245,69 грн (т. 1, а.с.108);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2040,00 грн (т. 1, а.с.106)

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання рівнеміром-лічильником на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.107, том 2 а.с.30).

4. АЗС №4 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Усатове, 463км+180м а/д Київ-Одеса (праворуч), за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №410/15-32-09-02-09 (т.1, а.с.129-133, 235-243).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення статей 44, 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.109 зворот.-110, том 2 а.с.10);

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, витратоміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.110 зворот.-111, том 2 а.с.9).

5. АЗС №5 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Дальницька, 7, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №420/15-32-09- 03-12 (т.1, а.с.133 зворот.-135).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі на суму 62062,00грн (т. 1, а.с.91);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2040,00 грн (т. 1, а.с.89)

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання рівнеміром-лічильником на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі (уніфікований номер 1020949), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.90).

6. АЗС №6 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 16а, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 (т.1, а.с.136-139).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі на суму 432,42грн (т.1, а.с.94 зворот.-95);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.92)

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання рівнеміром-лічильником на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі (уніфікований номер 1020950), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.93).

7. АЗС №7 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 31а, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №468/15-32-09-03-12/44613659 (т.1, а.с.140-142).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.95)

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання рівнеміром-лічильником на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 100 000,00 грн (т. 1, а.с.96 зворот.-97).

8. АЗС №8 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, с.Холодна Балка, а/д Київ-Одеса 448км, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №475/15-32-09-06/44613659 (т.1, а.с.143-146).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.98)

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання рівнеміром-лічильником на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі (уніфікований номер 1020322), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.99).

9. АЗС №9 з магазином, що знаходиться за адресою: АЗС Одеська область, Одеський район, смт.Хлібодарське, 12км+200 а/д Одеса-Кучурган, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №471/15-32-09-01-17 (т.1, а.с.147-150).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті;

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.78)

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, витратоміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі (уніфікований номер 1020220), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.79).

10. АЗС №1 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород- Дністровський район, с. Салгани, вул.Шабська,11, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №391/15-32-09-07-04/44613659 (т.1, а.с.151-153, том 2 а.с.90-93)

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.80 зворот.-81);

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, витратоміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.81 зворот-82).

11. АЗС №2 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Зоря, вул.Троїцька, 349, за результатами якої був складений акт перевірки від 08.01.2024 №515/15-32-09-01-17 (т.1, а.с.154-157).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.83);

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, витратоміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі (уніфікований номер 1020339), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 100 000,00 грн (т. 1, а.с.84).

12. АЗС №3 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Бритівка, вул. Центральна, 117а, за результатами якої був складений Акт перевірки від 05.01.2024 №328/15-32-09-07-04 . (т.1, а.с.158-160).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.86 зворот.-87);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання рівнеміром-лічильником на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі (уніфікований номер 1020521), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 80000,00 грн (т. 1, а.с.87 зворот.-88);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі на суму 1 204 004,91 грн (т. 1, а.с.85 зворот.-86);

13. АЗС №4 з магазином, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 83, за результатами якої був складений акт перевірки від 05.01.2024 №390/15-32-09-07-04/44613659 (т.1, а.с.161-164, том 2 а.с.66-69).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2024, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України (ненадання платником копій документів), до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн (т. 1, а.с.112, том 2 а.с.86);

- податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2024, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (необладнання рівнеміром-лічильником на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 120000,00 грн (т. 1, а.с.113, том 2 а.с.85 ).

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення рішення протиправними звернувся до суду з відповідним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Як передбачено підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України 20.1.10. контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Суд звертає увагу на правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичних перевірок господарських одиниць, де здійснює діяльність позивач, у наказах ГУ ДПС в Одеській області від 25.12.2023 №10947-п, №10953-п, №10948-п, №10948-п, №10947-п, №10954-п, №10953-п, №10956-п, №10955-п, №10949-п, №10970-п, №10970-п, №10949-п зазначено підпункти 80.2.2 та 80.2.05 пункту 80.2 статті 80 ПК України (т.1, а.с. 114 зворот.-117).

Так, відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 8.2.2 пункту 80.2. статті 80 ПК України);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 8.2.2 пункту 80.2. статті 80 ПК України).

Єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.

Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.

Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції виходив з того, що в наказах від 25.12.2023 №10947-п, №10953-п, №10948-п, №10948-п, №10947-п, №10954-п, №10953-п, №10956-п, №10955-п, №10949-п, №10970-п, №10970-п, №10949-п міститься формулювання «здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального, а також щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій», що відповідає правовій підставі, закріпленій у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а відтак фактичну перевірку було проведено правомірно.

Рішення суду в частині висновків правомірності проведення податковим органом фактичної перевірки апелянтом не оскаржується, відтак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Стосовно наявності/відсутності порушень вимог Закону №265/95-ВР, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункту 1 статі 3 Закону);

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункту 2 статі 3 Закону).

Абзацом дев`ятнадцятим статті 2 Закону №265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно з частиною першою статті 8 Закон № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 1 статі 17 Закону №265/95-ВР у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: застосовується штрафна санкція у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 2) непроведення розрахункової операції через РРО; 3) невидача відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції; 4) проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.

Перші два обов`язки суб`єкта господарювання походять зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення, за яке настає відповідальність за пунктом 1 статті 17 вказаного Закону.

При цьому, якщо звернути увагу на об`єктивну сторону складу правопорушення, а саме дії, які складають суть протиправної поведінки платника податків, то в контексті пункту 1 статті 17 Закону відповідальність настає за дії, які за своєю суттю та способом спрямовані на приховування належного обліку здійсненої розрахункової операції на повну суму з використанням реєстраторів розрахункових операцій, тощо.

Апелянт стверджує, що паливо-мастильні матеріали, щодо яких встановлено нестачу, було реалізовано без видачі відповідних розрахункових документів, у зв`язку з чим виникла різниця у співставленні фактичних залишків та інформації з РРО.

Слід зазначити, що визначальною ознакою розрахункової операції є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та факт реалізації товарів (послуг), а необхідною умовою для застосування санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є зафіксований факт одержання від покупця грошових коштів за товар (послугу) в результаті переходу права власності на такий товар (послугу) за результатами його реалізації, та, відповідно, непроведення такої операції через РРО та/або невидача розрахункового документа.

Апеляційний суд констатує, що під час проведення фактичної перевірки жодного факту приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та передачі покупцеві товару з не проведенням розрахункових операцій без використання РРО та/або невидача покупцю розрахункового документа встановлено не було. Будь-яких доказів на підтвердження таких фактів відповідачем суду не надано.

В ході проведення фактичних перевірок позивача не встановлено жодного факту не використання ТОВ «ПТФ «Центр» реєстратора розрахункових операцій при здійсненні розрахункових операцій, який використовувався до та під час перевірки.

Також слід зазначити, що згідно з матеріалами справи, підприємство використовує належно зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи спеціалізовані реєстратори розрахункових операцій (РРО) ND із відповідними фіскальними номерами та заводськими номерами, які внесено до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій (затв. Наказом ДПС України від 21.12.№744), сфера застосування яких - в тому числі й реалізація пального, що свідчить про його відповідність наведеним вище вимогам.

Стосовно порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Так, в акті від 05.01.2024 №328/15-32-09-02/44613659, вказано, що перевіркою встановлено порушення вимог підпунктів 10.2.10 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції та пункту 12 статті 3 Закону №265, в частині неналежного ведення (не у встановленому законодавством порядку) обліку товарних запасів (пального), які реалізуються за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Бритівка, вул. Центральна, 117а (уніфікований номер 1020521), на загальну кількість та вартість реалізації (надлишок): ДП-Л-Євро 5-ВО 17 249, 36 л./603 727, 6 грн.; А-95 Євро5-Е5Premium 205,77 л./9 053,88 грн.; А-95 Євро5-Е5 5 14 178, 02 л./591 223,43 грн.

У акті від 05.01.2024 №336/15-32-09-02/44613659 відмічено, що в ході співставлення залишків Х-звіту та фактичних залишків встановлено надлишок бензину 95 Преміум у кількості 165,05 літрів за ціною 43,90 грн. за один літр, чим порушено пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

В акті від 05.01.2024 №421/15-32-09-02/44613659 вказано, що виявлено нестачу бензину А-95 Євро в кількості 9, 22 л. (з урахуванням похибки 0, 8 %) по ціні 46,90 грн на загальну суму 432, 42 грн, що свідчить про не проведення вказаної суми через реєстратор розрахункових операцій та не видачу розрахункового документу.

У акті від 05.01.2024 №442/15-32-09-02/44613659 зазначено, що в ході співставлення встановлено надлишок бензину А95 Преміум у кількості 90,07 літрів за ціною 48,50 грн. за один літр, бензину А95 Євро у кількості 67,54 літрів за ціною 46,90 грн. за один літр, бензину А92 Євро у кількості 34,89 літрів за ціною 43, 90 грн. за один літр, ДП-3 Євро у кількості 107, 49 літрів за ціною 46, 10 грн. за один літр на загальну суму 14022, 99 грн.

Також, в акті від 05.01.2024 №467/15-32-09-02/44613659 зазначено, що перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 10.2.10 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції та пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, в частині неналежного ведення (не у встановленому законодавством порядку) обліку товарних запасів (пального), які реалізуються за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 211 (уніфікований номер 1020222), на загальну кількість та вартість реалізації (надлишок): Бензин А-95-Євро 5-Е 5 7254, 16 л./ 340220, 10 грн.; Газ скраплений 11771, 5 л./359020,75 грн.

Суд зауважує, що зміни до статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо встановлення обов`язку надати на початок перевірки відповідних документів), а також до статті 20 Закону №265/95-ВР, які розширили дію цієї статті і на порушення, пов`язане з ненаданням до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), внесені Законом України від 20.09.2019 №128-IX «Про внесення змін до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг» і набрали чинності 01.08.2020 .

У постановах від 27.12.2023 у справі № 280/1998/23, від 11.01.2024 у справі №420/12275/22 Верховний Суд звертав увагу, що стаття 20 Закону № 265/95-ВР у редакції до 01.08.2020 передбачала відповідальність суб`єктів господарювання за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Тобто, підставою для притягнення до відповідальності згідно із нормою у зазначеній редакції могло бути лише встановлення факту реалізації товару, який не був облікований належним чином.

Водночас за змістом статті 20 Закону № 265/95-ВР у редакції, чинній з 01.08.2020, суб`єкт господарювання несе відповідальність за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або за не надання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Тобто, вказана стаття передбачає застосування фінансової санкції саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно із висновками акту перевірки позивачем не забезпечено введення у встановленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

При цьому, доказів реалізації не облікованих в установленому порядку товарів позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.

При цьому, суд зазначає, що у постанові від 27.12.2023 у справі № 280/1998/23 Верховний Суд виснував, що ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) та статті 20 цього Закону (щодо відповідальності за ненадання таких документів) є словосполучення «товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу», яке міститься у кожній з цих норм.

Отже, згідно з нормами пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний надати облікові документи лише щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходились у місці продажу, а не за весь період, що охоплений перевіркою.

Апеляційний суд погоджується, що виявлене контролюючим органом порушення позивачем пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265-95/ВР не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Слід також зауважити, що нестачі або надлишки встановлюються виключно результатами інвентаризації запасів, яка регулюється наказом Міністерства фінансів України 02.09.2019 № 897 «Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 р. за № 1365/26142 (далі -Положення №897).

Проте з матеріалів перевірок (відсутні додатки до актів перевірок) замірів під час проведення перевірки контролюючим органом не проводилось, факту виявлення різниці між фактичної наявності залишків пального та даними бухгалтерського обліку не встановлювалось, а порівняльний аналіз здійснено на підставі даних РРО, бухгалтерського обліку та даних податкової звітності та обліку акцизних накладних.

Стосовно винесення податкових повідомлень рішень № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, № від 12.02.2024, № від 12.02.2024, № від 12.02.2024, № від 13.02.2024, № від 13.02.2024, згідно із якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення статей 44, 85 ПК України (ненадання платником копій документів), слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із пунктом 44.3. статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

Нормами пункту 44.4. статті 44 ПК України визначено, що якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 44.6. статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно із нормами пункту 85.1. статті 85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 85.2. ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пункту 85.4. статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно із пунктом 85.8. статті 85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до пункту 121.1. статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Верховний Суд вже неодноразово аналізував положення статей 44, 85 ПК України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними.

Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 29.05.2020 у справі № 826/27811/15), від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18, від 31.01.2020 у справі №826/15328/18), від 03.10.2023 у справі № 420/534/20 Верховний Суд сформулював такий висновок. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.09.2019 у справі №802/1069/13-а.

При цьому у постановах від 24.02.2020 у справі №440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20 Верховний Суд виснував, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки.

Водночас якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18 та від 29.05.2020 року у справі № 826/27811/15.

Матеріалами справи підтверджується, що не погодившись із висновками фактичної перевірки ТОВ «ПТФ Центр» подало на вищезазначені акти перевірок заперечення від 19.01.2024, від 22.01.2024, від 23.01.2024 (том. 1, а.с.28-29 34 зворот.-36, 42 зворот.-44, 49-50, 55 зворот.-57, 62-64, 71,-72, 166 зворот.-168, 173 зворот.-175, 180 зворот.-182, 187 зворот.-189, 195 зворот.-197, 202-204, том 2, а.с.52-56), до якого були долучені копії первинних документів.

Таким чином, на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податковому органу уже були надані необхідні первинні документи, які в силу вищезазначених норм мали бути взяті до уваги відповідачем.

Отже, доводи апелянта про ненадання позивачем первинних документів не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Стосовно застосування штрафних санкцій за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України за необладнання рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками, слід зазначити наступне.

За приписами підпунктів 230.1.2, 230.1.3, пункту 230.1 статті 230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

За приписами абз.1,2 п.128-1.1 ст.128-1 ПК України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/ або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Як вбачається із розрахунків сум штрафних фінансових санкцій, суми штрафів застосовано за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України за необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці випуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі.

Стосовно проведення повірки витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників на АЗС та їх документального оформлення, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України витратоміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства.

У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Метрологічні характеристики рівнемірів і витратомірів під час визначення обсягу обігу та залишку пального повинні відповідати вимогам законодавства. Зокрема таку повірку здійснює Науковий метрологічний центр - Національний науковий центр Інститут метрології. Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Вимогами Закону України від 05.06.2014 № 1314-VII «Про метрологію та метрологічну діяльність щодо сфери законодавчо регульованої метрології» визначені види діяльності, щодо яких з метою забезпечення єдності вимірювань та простежуваності здійснюється державне регулювання стосовно вимірювань, одиниць вимірювання та засобів вимірювальної техніки з обчислення сум податків і зборів, податковий та митний контроль.

Технічним регламентом законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою КМУ від 13.01.2016 № 94 (далі ТР), встановлено вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями.

Питання відповідності процедурам оцінки засобів вимірювання належить до компетенції ДП Укрметртестстандарт.

В залежності від технічних та технологічних аспектів роботи акцизного складу, розпорядник акцизного складу самостійно приймає рішення щодо вибору марок, моделей витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників, програмного забезпечення для повноцінного їх функціонування, якими повинні бути обладнані акцизні склади.

Таким чином витратоміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 08.02.2016 № 193 затверджено порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів (далі Порядок № 193).

Результати вимірювання та інші дані, отримані під час проведення повірки, повинні бути задокументовані відповідно до методики повірки (п.1 Розділу IV Порядку №193).

Результати повірки ЗВТ вважають позитивними, якщо їх метрологічні і технічні характеристики відповідають вимогам Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність та технічних регламентів щодо ЗВТ (далі встановлені вимоги).

Результати повірки ЗВТ, що випущені з виробництва і введені в експлуатацію до набрання чинності технічними регламентами щодо ЗВТ, вважають позитивними, якщо їх метрологічні та технічні характеристики відповідають вимогам нормативних документів, чинних на момент їх виробництва і введення в експлуатацію (п.2. Розділу IV Порядку №193).

Оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином:

1) позитивні результати періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту ЗВТ засвідчують відбитком повірочного тавра на ЗВТ чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлюють свідоцтво про повірку ЗВТ за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку. На вимогу заявника можливе поєднання зазначених видів засвідчення результатів повірки;

2) свідоцтво про повірку ЗВТ може бути оформлене: на паперовому носії; в електронній формі - у разі дотримання вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронні довірчі послуги» та цього Порядку;

3) форма і розміри повірочних тавр наведені в додатку 3 до цього Порядку (п.3 Розділу IV Порядку №193).

Згідно з матеріалами справи, ТОВ «ПТФ «Центр» перевіряючим інспекторам на вимогу, а також до Заперечень до Актів перевірок надавалися формуляри на Рівнеміри-сигналізатори ультразвукові УУС-01, де в Розділі свідоцтво про приймання вказано, що Рівнеміри-сигналізатори ультразвукові УУС-01 ТУ У 33.2-2-2005 з відповідними заводськими номерами пройшли перевірку на функціонування та МДП відповідно до вимог ТУ У 33.2-2-2005 та ДСТУ OIML R 85-1 & 2:2014.

За результатами перевірки рівнемір визнаний придатним для експлуатації, про що зроблений запис 03.2020 рік та проставлений штамп ВТК.

Слід зазначити, що штамп ВТК - це спеціальний штамп, всередині якого найчастіше розміщуються реквізити підприємства та абревіатура ВТК, яка розшифровується як відділ технічного контролю. Даний штамп або печатка виготовляється, а в подальшому і використовується для того, що б можна було підтвердити якість виготовленої продукції. Застосовують такий штамп у відділі технічного контролю, після перевірки готової продукції. Печатка ВТК може містити торгову марку виробника, назву компанії виробника, а також інші відомості, які мають відношення до якості продукції.

Також, в матеріалах перевірок містяться свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на Рівнеміри-сигналізатори ультразвукові УУС-01, які чинні з травня 2023року до травня 2025року.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями затверджено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, відповідно до п. 40 якого для витратомірів міжповірочний інтервал складає - 4 роки, а для рівномірів ультразвукових - 2 роки (п. 61 «Рівнеміри12»).

Тобто, оскільки заводом-виробником Рівнеміри-сигналізатори ультразвукові УУС-01 визнані придатними для експлуатації, з березня 2020року (запис 03.2020 рік) та проставлений відповідний штамп ВТК, а міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки для рівномірів ультразвукових становить 2 роки, то термін повірки настав в Березні місяці 2022року в період дії воєнного стану.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє по даний час.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, Урядом було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» (далі Постанова № 412), якою було установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Таким чином, придатність до експлуатації Рівнемірів-сигналізаторів ультразвукових УУС-01 строк дії придатності для експлуатації яких закінчився в березні 2022 р., тобто у період воєнного стану, зберегло чинність на період воєнного стану, а саме до прийняття Постанови КМУ від 07.04.2023 № 440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану, яка набула чинності 04.06.2023 та відповідно до п. 4 якої постанова КМУ від 05 квітня 2022 р. № 412 втрачає чинність.

Матеріалами справи підтверджується, що в травні 2023 року ТОВ «ПТФ «Центр» було замовлено та проведена повірка Рівнемірів-сигналізаторів ультразвукових УУС-01 яка оформлена відповідними Свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на Рівнеміри-сигналізатори ультразвукові УУС-01, які чинні з травня 2023 року до травня 2025 року.

Відповідні копії надавалися перевіряючим під час проведення перевірки.

Вказана постанова КМ України від 05.04.2022 №412, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не відміняє повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а лише продовжує дію заводських, позитивних результатів періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки на певний строк. Ця постанова №412 від 05.04.2022 втратила чинність із 04.06.2023, а отже була чинною і підлягала до застосування протягом періоду з березня 2022 року по травень 2023 року.

Таким чином у формулярах на Рівнеміри-сигналізатори ультразвукові УУС-01 містяться відомості завода-виробника про придатність їх для експлуатації на акцизних складах про що міститься відповідний запис з відбитком повірочного штампу ВТК у відповідному розділі експлуатаційних документів, у зв`язку з чим оформлення окремого свідоцтва про повірку ЗВТ від завода-виробника не передбачається.

Окрім цього, інформація щодо введення в експлуатацію витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі міститься у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі та може бути використана контролюючим органом при здійсненні відповідної перевірки.

Слід врахувати, що дати встановлення та введення в експлуатацію витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі перевірені та не заперечуються податковою зазначені у актах перевірки.

В матеріалах перевірок містяться відомості про повірку (свідоцтва про повірку та формуляри про повірку ЗВТ) засобів вимірювальної техніки, а саме рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників з відповідними серійними номерами, що використовуються на акцизних складах та містить відповідний запис з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів (формулярах).

Отже, доводи апелянта про відсутність позитивних результатів повірки не знайшли свого підтвердження при перегляді справи судом апеляційної інстанції.

Оскільки витратоміри-лічильники відповідають вимогам законодавства, мають позитивний результат повірки та рівнеміри-лічильники відповідають вимогам законодавства та мають позитивний результат повірки проведені відповідно до законодавства, а відтак апеляційний суд резюмує, що були відсутні підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, тобто за необладнання рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками.

Апеляційний суд зауважує, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючих органів і самі собою не породжують правових наслідків для суб`єкта господарювання, при цьому саме на відповідача, як органу який застосовує адміністративно-господарські санкції та повинен встановити порушення в діях суб`єкта господарювання, покладено обов`язок надати оцінку акту перевірки, викладення у ньому висновків перевірки, оскільки в разі притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, зобов`язаний доводити правомірність прийняття такого рішення при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту, а також обґрунтовувати власну позицію щодо наявності певних допущених суб`єктом господарювання порушень.

Колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не підтверджують факти допущених позивачем порушень, які є підставою для застосування до суб`єкта штрафних санкцій, та податковий орган не довів правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі №140/7601/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
З. М. Матковська