Справа № 159/154/25
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 159/154/25 пров. № А/857/5591/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2025 року (головуючий суддя Смалюх Р.Я., м. Ковель, повний текст судового рішення складено 24.01.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №2511 від 26.12.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відсутності під час розгляду справи порушення права позивача на ознайомлення з матеріалами адміністративної справи.

Такі висновки суду є помилковими, оскільки суд, досліджуючи матеріали справи, не взяв до уваги те. що у своєму клопотанні до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2024 він не просив надсилати копії матеріалів справи поштою чи в інший спосіб, а лише надати можливість ознайомитися з вказаними матеріалами, повідомивши про дату та час для ознайомлення. Не отримавши відповіді, вже під час розгляду справи 26.12.2024 він наполягав в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 надати можливість ознайомитися з матеріалами, давав нарочно відповідне письмове клопотання, про що і зазначав у позовній заяві, однак і там особа, яка розглядала справу, відмовила в ознайомленні з матеріалами справи.

Таким чином вважає, що надав суду усі докази про бездіяльність відповідача щодо заявленого належним чином клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, та те що йому не надано можливості ознайомитися з матеріалами справи, при цьому відповідач такого факту не спростував.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у том) числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Ухвалюючи рішення 24.01.2025, суд дійшов висновку що «законодавством не передбачено можливості одержання шляхом електронної інформаційної взаємодії даних про номер засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а тому примітка до ст. 210 КУпАП не може бути застосована у цій справі».

Але такий висновок суду є помилковим, оскільки у згаданому судом Законі № 1951-VII передбачена можливість отримання органами ведення реєстру даних, зазначених у п. 7-1 ч. 1 ст. 7 цього Закону.

Більше того, на підтвердження того факту, що інформація щодо його персональних даних міститься у відповідних органів, він додавав копії відповідних документів, а саме копію довідки з місця роботи та сформовані з порталу «Дія» витяг з реєстру територіальних громад, копії свідоцтв про народження дітей та про одруження.

Так, у позовній заяві від 03.01.2025 він зазначав, що офіційно працевлаштований та додавав до позовної заяви копію довідки з місця роботи.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно віл форми власності, виду діяльності та господарювання.

Таким чином, він є офіційно працевлаштованим та підлягає загальнообовґязковому державному пенсійному страхуванню.

Крім того, згідно п. 2 Розділу II Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державною соціальною страхування, у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі - обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, суд вказані докази позивача не дослідив належним чином та не надав їм правової оцінки.

Також апелянт зазначає, що досить давно використовує портал державних послуг «Дія», де наявні всі необхідні дані, у тому числі й передбачені пунктах 7, 7-1 ч. І ст. 7 Закону № 1951-VІІ.

Таким чином, враховуючи те, що порядок взаємодії між Міноборони та Порталом Дія закріплений нормативно-правовим актом, а також те, що всі необхідні дані містяться в указаному Порталі Дія, тому ІНФОРМАЦІЯ_3 мав можливість самостійно одержати його персональні дані також шляхом інформаційної взаємодії з порталом «Дія».

Таким чином, суд прийшов до помилкового висновку про те, що відповідач був позбавлений можливості самостійно одержати відомості щодо нього.

Більше того посилання суду на наявність електронної пошти, зазначеної у позовній заяві, яка була підготовлена лише 03.01.2025. є необґрунтованим, оскільки ні у відповідача ні у суду не було будь-яких доказів того, що електронна пошта, яка зазначена у позовній заяві, у нього взагалі існувала до уточнення військово-облікових даних 10.09.2024.

Електронна пошта, зазначена у позовній заяві від 03.01.2025. була ним створена після 09.12.2024 тобто після виникнення цього правового спору, з метою подальшої реєстрації в «Електронному суді» та належної комунікації з судом.

Тому, суд помилково прийшов до висновку, що відповідачем правомірно притягнуто його до відповідальності у тому числі, у зв`язку з неоновленням даних щодо «електронної пошти».

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.11.2010 ОСОБА_1 видано військовий квиток ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Посвідченням учасника бойових дій від 22.05.2015 підтверджується, що ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Довідкою від 27.10.2014 підтверджується, що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

З копії електронного військово-облікового документа позивача видно, що він має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 30.08.2025 у зв`язку з бронюванням (п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), зазначена його адреса проживання та номер телефону. Електронний військово-обліковий документ сформований 27.12.2024 о 15.21 год. Вказана дата уточнення позивачем даних 10.09.2024.

Позивач станом на 24.12.2024 працював водієм у ТОВ «ЛІНКС-ТРАНС», що підтверджується довідкою цього товариства від 24.12.2024 №1.

З 25.02.2009 позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 27.12.2024, та додатково підтверджується копією паспорта позивача.

09.12.2024 начальник групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 склав на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно до якого 09.12.2024 о 11.45 год у ІНФОРМАЦІЯ_5 через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» встановив, що позивач з 18.05.2024 по 16.07.2024 не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання , або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) чим порушив вимоги абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ та абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Розгляд справи призначений на 14.30 год 26.12.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачу роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП під підпис. З протоколом позивач ознайомився під підпис, зауважень до протоколу не подавав, другий примірник протоколу отримав.

11.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом у якому просив повідомити з якого часу він знаходиться у розшуку, оскільки працівник РТЦК, який зупинив його на вулиці повідомив йому, що він у розшуку з 20.08.2024. Одночасно позивач зазначив, що відповідно до його військово-облікового документа у додатку «Резерв +» він у розшуку не перебуває. Зазначений лист №8164 направлений 11.12.2024 та отриманий відповідачем 12.12.2024, що підтверджується квитанцією про відправку та трекінгом поштового відправлення з NOVA POST.

18.12.2024 позивач направив відповідачу клопотання від 17.12.2024 про ознайомлення з матеріалами справи у якому також зазначає, що з 03.09.2024 він заброньований та оновив свої дані через додаток «Резерв+» 10.09.2024 де було зазначено «Порушено правила військового обліку». У зв`язку з чим вважає, що провадження в адміністративній справі слід закрити на підставі ст. 38 КУпАП - внаслідок спливу трьохмісячного строку притягнення до відповідальності. Зазначене клопотання листом №26395 направлене 18.12.2024 та отримане відповідачем 18.12.2024, що підтверджується квитанцією про відправку та трекінгом поштового відправлення з NOVA POST.

26.12.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв постанову №2511, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Постанова обґрунтована тим, що 09.12.2024 в 11.45 год у ІНФОРМАЦІЯ_5 через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» встановив, що позивач з 18.05.2024 по 16.07.2024 не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання , або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) чим порушив вимоги абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ (далі Закон № 3633-ІХ) та абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У копії постанови відсутня відмітка про отримання її позивачем.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 затвердженого Законом України № 4024-IX від 29.10.2024.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відтак, суд вірно зауважив, що з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи це суд правильно вважав, що зазначена норма КУпАП є бланкетною, тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.

Притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП входить до повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідно і особи, яка тимчасово виконує його обов`язки, у відповідності до положень ст. 235 КУпАП, тому твердження позивача, що розгляд справи здійснювався не уповноваженою на те особою не заслуговують на увагу, бо її розгляд провів ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у постанові є його підпис, який скріплений гербовою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо порушення права на ознайомлення з матеріалами адміністративної справи і права на захист під час розгляду справи, на що покликається апелянт, то суд першої інстанції встанови, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.12.2024 позивачу під підпис роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і завчасно повідомлено про розгляд справи 26.12.2024.

Отже, у позивача було вдосталь часу (15 днів) для того, щоб скористатися правовою допомогою адвоката чи ознайомитися з матеріалами справи. У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач перешкоджав чи не допускав захисника позивача до участі у розгляді справи. А те, що позивач надсилав відповідачу поштою лист від 11.12.2024 та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 17.12.2024 не може свідчити про перешкоджання позивачу ознайомитись з матеріалами справи і чинним законодавством не передбачено обов`язку органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, надсилати копії матеріалів справи поштою чи в інший спосіб.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач скаржився керівнику відповідача чи вищому органу на неправомірні дії працівників відповідача якими порушувалися його право на ознайомлення з матеріалами справи чи право на захист.

Також судом першої інстанції правильно враховано, що положеннями абзацу 4 пункту 1 частини 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІХ визначено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 18.05.2024 по 16.07.2024, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, зокрема, у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Шістдесятиденний строк на уточнення даних, відповідно до абз. 4, п. 1, ч. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ, сплив 16.07.2024. Протокол про адміністративне правопорушення складений 09.12.2024, що і є днем виявлення адміністративного правопорушення.

Відтак правильним є висновок суду, що оскаржувана постанова від 26.12.2024 прийнята в межах строків визначених ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Відхиляючи доводи позивача про те, що днем виявлення адміністративного правопорушення є 10.09.2024, суд слушно зауважив, що жодних доказів того, що відповідач здійснив таке виявлення 10.09.2024 позивач не надав, а крім того така позиція не є послідовною, бо у листі до відповідача від 11.12.2024 він вказує, що відповідно до його військово-облікового документа у додатку «Резерв+» він у розшуку не перебуває, однак вже у клопотанні від 17.12.2024 стверджує, що у додатку «Резерв+» 10.09.2024 було зазначено, що він порушив правила військового обліку.

Крім того, жодних документів, скріншотів з додатку «Резерв+» чи інших належних доказів, які б свідчили про те, що порушення зазначене в оскаржуваній постанові виявлено раніше ніж 09.12.2024 матеріали справи не містять.

Також суд обґрунтовано відхилив твердженнями позивача, що відповідач, як орган ведення Реєстру «Оберіг», достеменно знав про несвоєчасне оновлення ОСОБА_1 даних з дати здійснення ним оновлення 10.09.2024, оскільки відповідно до вимог ч. 9 ст. 5 Закону №1951-VIII відповідач є органом ведення Реєстру «Оберіг» та здійснює актуалізацію бази даних Реєстру «Оберіг».

Так, у ч. 1, 3 ст. 14 Закону №1951-VIII визначено у чому полягає ведення Реєстру «Оберіг» та актуалізація його бази даних органом ведення Реєстру. Зокрема актуалізація здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Отже, за приписами вказаної норми права у органу ведення реєстру «Оберіг» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відсутня можливість здійснювати актуалізацію бази Реєтру «Оберіг» з додатку «Резерв+», за допомогою якого позивач уточнив дані 10.09.2024. Водночас орган ведення реєстру «Оберіг» може вести Реєстр (вносити зміни) до Реєстру «Оберіг» на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру «Оберіг» призовниками, військовозобов`язаними, резервістами, підприємствами установами, організаціями.

Крім того, суд першої інстанції правильно не застосував примітку до ст. 210 КУпАП, як підставу для незастосування до позивача положень ст. 210, 210-1 КУпАП, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1951-VIII, Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру, зокрема, персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 1951-VIII). Інформація, яка належить до персональних даних та вноситься до Реєстру, визначена у ст. 7 цього Закону, до якої законодавець у п. 7-1 відніс номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 1951-VII передбачений обов`язок призовника, військовозобов`язаного та резервіста подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

У ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VII визначений перелік персональних даних, які органи ведення реєстру одержують шляхом електронної інформаційної взаємодії. У ній не передбачено такої можливості для отримання даних зазначених у п. 7-1 ч. 1 ст. 7 Закону № 1951-VII (номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти).

Абзац 4 п. 1 ч. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ, порушення якого оскаржуваною постановою ставиться у провину позивачу, передбачав обов`язок військовозобов`язаного до 16.07.2024 уточнити свої номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти).

Відтак, законодавством не передбачено можливості одержання шляхом електронної інформаційної взаємодії даних про номер засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а тому примітка до ст. 210 КУпАП не може бути застосована у цій справі.

Також суд підставно відхилив твердження позивача, що оскаржувана постанова не містить вказівки які ж конкретно дані він не уточнив, оскільки у тексті оскаржуваної постанови зазначено, що позивач, - «…з 18.05.2024 по 16.07.2024 не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані…».

Отже, у постанові чітко вказано, не уточнення яких даних йому ставиться у провину: адреси проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти).

Як уже зазначалось вище, електронним військово-обліковим документом позивача підтверджується та обставина, що облікові дані він уточнив 10.09.2024, тобто уточнення своїх даних позивач здійснив після спливу шістдесятиденного строку встановленого Законом №3633-ІХ.

Відтак, правильним є твердження, що уточнення облікових даних після, встановленого Законом №3633-ІХ періоду, не може вважатися належним виконанням цього закону, натомість свідчить про його невиконання.

Отже, суд дійшов правильного висновку, що позивач не уточнив свої облікові дані, а саме номер телефону та електронну адресу у шістидесятиденний строк визначений абз. 4 п. 1 ч. 2 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положень» Закону №3633-ІХ.

При цьому, суд підставно не погодився з твердженнями в оскаржуваній постанові, що позивач не уточнивши свої облікові дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 порушив вимоги абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервісту або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Так, відповідно до абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на кінцевий термін уточнення даних 16.07.2024) передбачено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, вимоги абз. 6 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачають обов`язок військовозобов`язаного, яким є позивач, уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України.

Вказане положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», набуло чинності 18 травня 2024 року у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024року №3633-IX.

У період з 18.05.2024 по день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо позивача, Президент України приймав Укази «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 470/2024 від 23.07.2024 та № 741/2024 від 28.10.2024, якими вносилися зміни у частину 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX.

Про оголошення та проведення загальної мобілізації зазначено у частині 1 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022.

Крім того, станом на 24 лютого 2022 року стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачала обов`язку інших військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнювати свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, суд дійшов правильного висновку, що позивач не порушував положення абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що ставиться йому у провину оскаржуваною постановою. Водночас, відсутність порушення позивачем абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП чи недоведеності його вини, бо відповідач в оскаржуваній постанові також вказує на порушення вимог абз. 4 п. 1 ч. 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону №3633-ІХ, яких позивач не дотримався. А тому, за таких обставин правильним є висновок, що оскаржувана постанова не може бути визнана протиправною.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова прийнята без порушень ст. 19 Конституції України та на підставі вимог Закону №3633-IX з дотримання процедури і порядку встановленого КУпАП щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою на те законом особою, тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

З урахуванням вказаного, колегія судді вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, такі відповідають обставинам справи, рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2025 року по справі №159/154/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула