Справа № 440/768/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 р.Справа № 440/768/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Полтавської міської ради, Шевченківської районної у місті Полтаві ради, Київської районної у м.Полтаві ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.10.24 року по справі № 440/768/24

за позовом Першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської територіальної громади

до Полтавської міської ради треті особи Шевченківська районна у місті Полтаві рада , Подільська районна у місті Полтаві рада , Київська районна у м.Полтаві рада

про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Перший заступник керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської міської ради, треті особи Шевченківська районна у місті Полтаві рада, Подільська районна у місті Полтаві рада, Київська районна у м.Полтаві рада, в якій просив суд:

- визнати протиправним та нечинним рішення третьої сесії восьмого скликання Полтавської міської ради від 19.03.2021 "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад".

В обґрунтування позовної заяви прокурор зазначив, що розпорядження землями комунальної власності громади міста Полтави відноситься до виключних повноважень саме Полтавської міської ради. Спірне рішення звужує права інших громадян територіальної громади м. Полтави з огляду на позбавлення останніх права участі в процесі прийняття рішень про розпорядження землями, що належать усій громаді міста. Поряд з цим, визначені Полтавською міською радою повноваження районних у місті Полтаві рад не можуть збільшуватися за рахунок делегування останнім повноважень, що відносяться до виключної компетенції самої міської ради. Як наслідок, спірні рішення породжують негативну практику, згідно якої громадяни змушені звертатися до суду з метою оскарження дій органів влади та місцевого самоврядування у зв`язку із неможливістю реалізації наданого законом права на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель комунальної власності, закріпленого в положеннях статей 116, 122 Земельного кодексу України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року адміністративний позов першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави до Полтавської міської ради; треті особи на стороні відповідача: Шевченківська районна у місті Полтаві рада, Подільська районна у місті Полтаві рада, Київська районна у місті Полтаві рада - задоволено.

Визнано протиправним та нечинним рішення третьої сесії восьмого скликання Полтавської міської ради від 19.03.2021 року "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад".

Відповідач, Полтавська міська рада, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Полтавської міської ради в апеляційній скарзі зазначає, що частиною 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. У відповідності до ст. 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних іромад та держави.

Вирішення питань надання, передачі у власність або користування, припинення права користування або права власності та вилучення земельних ділянок належить до питань місцевого значення - власних самоврядних повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, які відповідні ради здійснюють відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів у відповідності до принципу рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Межі таких повноважень міських рад, зокрема щодо утворення І ліквідації районів у місті (на відміну від районів як регіонально-географічних утворень), базовим законом та іншими законами України чітко не визначені і не віднесені до компетенції інших органів. У зв`язку з цим та виходячи із спеціального конституційно-правового статусу міста Києва як столиці

Аналіз наведених вище положень пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у взаємозв`язку з приписами статей 118, 122 Земельного кодексу України дає підставу для висновку, що розпорядження землями комунальної власності громади міста, у даному випадку міста Полтави, відноситься до виключних повноважень саме Полтавської міської ради." Разом з тим, ст. 11 Земельного кодексу України визначено, що повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

Делегування повноважень є важливим конституційно-правовим інститутом, що являє собою передачу повноважень від одного суб`єкта владних повноважень іншому. Делегування повноважень не є формою остаточної їх передачі. Вони залишаються повноваженнями органу, від якого делеговані, і можуть бути повернуті або змінені.

Незважаючи на відсутність у всіх нормах права статей Земельного кодексу України, окрім ст. 11 Земельного кодексу України, такого суб`єкту правовідносин, як «районна у міста рада», враховуючи приписи ст.ст. 133, 140 Конституції України, Європейської Хартії місцевого самоврядування, ч.2 ст.5, ч. 2 ст. 26, 41 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення третьої сесії восьмого скликання Полтавської міської ради "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад" від 19.03.2021р., висвки суду про відсутність у Полтавської міської ради повноважень визначати територіально- адміністративний у стрій у м. Полтава. Зокрема, визначати межі та обсяг повноважень районних у м. Полтава ради у межах повноважень Полтавської міської ради, є незаконними за своїм змістом та такими, що спрямовані на незаконне скасовування та обмеження повноважень органів місцевого самоврядування ум. Полтава.

На переконання представника Полтавської міської ради, висновок суду щодо відсутності у районних у містах рад будь-якої правосуб`єктності у земельних правовідносинах суперечить Конституції України.

Також, представник третьої особи Шевченківської районної у місті Полтаві ради, подав власну апеляційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року, в якому зазначає, що районні у місті ради належать до системи органів місцевого самоврядування на рівні із сільськими, селищними, міськими радами та утворені для представництва спільних інтересів територіальних громад міста. Районні у місті ради здійснюють повноваження прямо передбачені чинним законодавством, а також повноваження, делеговані їм у законному порядку міською радою.

Тлумачення положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України не дає підстав стверджувати про повну відсутність у районних у місті рад повноважень щодо земельних правовідносин. Зокрема, стаття 11 Земельного кодексу України констатує фактичну наявність у районних у місті рад повноважень у галузі земельних відносин, в той час, як пункт 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносить вирішення питання регулювання земельних відносин виключно до компетенції міської ради. Апелянт вважає, що при розгляді питання делегування повноважень та розмежування компетенції між Полтавською міською радою та районними у місті Полтаві радами щодо земельних правовідносин - має місце колізія норм права.

Відповідні повноваження районних у м. Полтаві рад щодо врегулювання земельних відносин визначалися міською радою четвертого скликання у рішенні "Про делегування повноважень по регулюванню земельних відносин виконавчому комітету міської ради та районним радам міста Полтави" від 29.08.2002.

Отже, на переконання представника, Шевченківської районної у місті Полтаві ради, районні у м. Полтаві ради упродовж всього часу дії положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" здійснювали визначені рішеннями міської ради повноваження стосовно регулювання земельних відносин. Так, статтею 11 Земельного кодексу України, закріплено, що повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами, з положеннями пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Крім того, представник третьої особи, Київської районної у м.Полтаві ради, також подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що відповідні рішення "Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у місті Полтаві ради" та "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад" були прийняті позачерговою п`ятою сесією Полтавської міської ради шостого скликання 24.12.2010.

Поряд з цим, Полтавською міською радою п`ятого скликання відповідно до рішень позачергової третьої сесії "Про визначення обсягу окремих повноважень районних у місті Полтаві рад" від 30.05.2006 та позачергової восьмої сесії "Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у місті Полтаві ради" від 05.10.2006 визначалися відповідні повноваження районних у м. Полтаві рад щодо врегулювання земельних відносин.

Аналогічно відповідні повноваження районних у м. Полтаві рад щодо врегулювання земельних відносин визначалися міською радою четвертого скликання у рішенні "Про делегування повноважень по регулюванню земельних відносин виконавчому комітету міської ради та районним радам міста Полтави" від 29.08.2002.

Таким чином, на переконання апелянта, вказане свідчить, що районні у м. Полтаві ради упродовж всього часу дії положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" здійснювали визначені рішеннями міської ради повноваження стосовно регулювання земельних відносин.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що рішення Полтавської міської ради від 19.03.2021 «Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад» є таким, що суперечить приписам ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України та порушують інтереси держави, оскільки суперечать законодавчо встановленим повноваженням міських рад у сфері земельних відносин щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, порядку безоплатної приватизації земельних ділянок.

Представником третьої особи, Подільської районної у місті Полтаві ради, надано до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення щодо відзиву на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що Полтавська міська рада восьмого скликання, у відповідності до вищенаведених статей Земельного кодексу України в сукупності із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», делегувала частину свої власних виключних повноважень районним у місті радам в галузі земельних відносин.

Наразі дане волевиявлення ставиться під сумнів, здійснюючи втручання в діяльність органу місцевого самоврядування. Законодавець в статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прямо не визначив районну у місті раду поруч із сільською, селищною, міською радами, оскільки внаслідок такого перебування в списку презюмувалось би, що перша мала власні виключні повноваження, а отже відсутня потреба в окремому рішенні про делегування повноважень. В той же час, така законодавча конструкція б допустила задвоєння органів, що здійснюють однакові повноваження.

Фундаментальною засадою, яка має бути застосовною при розгляді будь - яких спорів, в тому числі судових справ, є засада розумності, і саме їй передусім має підпорядковуватися бачення щодо розгляду того чи іншого правового конфлікту. Безумовно, це не завжди просто, адже ту саму розумність різні представники правових професій можуть бачити неоднаково. Особливо якщо це стосується протилежних сторін конфлікту. І іноді цю розумність можна знайти в пошуку компромісу між протилежними позиціями.

Представник Подільської районної у місті Полтаві ради вважає, що судом першої інстанції абсолютно не здійснено будь-якого власного аналізу законодавства, що стосується делегування повноважень районним у місті радам, зокрема в частині земельних відносин. Як наслідок, ухвалене рішення, яке породжує кривизну в розумінні законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Полтавської міської ради від 19.03.2021 "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад" визначено, що до повноважень Шевченківської, Подільської та Київської районної у місті Полтаві рад належить вирішення питань надання, передачі у власність або користування, припинення права користування або права власності та вилучення земельних ділянок для: будівництва та обслуговування окремих індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); ведення індивідуального садівництва; індивідуального гаражного будівництва; ведення особистого селянського господарства; городництва; сінокосіння та випадання худоби.

Пунктом 2 зазначеного рішення встановлено, що у випадку надання зазначених у п. 1 цього рішення земельних ділянок в оренду, відповідні договори оренди землі готуються та укладаються Шевченківською, Подільською та Київською районними у місті Полтаві радами /том І, а.с. 17/.

Прокурор, вважаючи, що спірне рішення прийнято з порушенням вимог частини другої статті 19 Конституції України, статті 122 Земельного кодексу України та пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява Першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина третя статті 140, частина перша статті 144 Основного Закону України).

Відповідно до статті 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Водночас стаття 26 цього Закону визначає перелік питань виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, зокрема пунктом 34, якої передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з положеннями статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Положеннями статті 11 Земельного кодексу України визначено, що повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

Згідно з положеннями частин третьої-п`ятої статті 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Рішення про наділення міських рад правами щодо управління майном і фінансовими ресурсами, які є у власності територіальних громад районів у містах, приймається на місцевих референдумах відповідних районних у містах громад. У разі якщо територіальна громада району в місті внаслідок референдуму не прийме рішення про передачу права управління майном та фінансами відповідній міській раді, а територіальна громада міста або міська рада не прийняла рішення про створення органів місцевого самоврядування районів у місті, міська рада здійснює управління майном та фінансовими ресурсами, які є у власності територіальних громад районів у містах, та несе відповідальність перед громадою відповідного району у місті.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до положень частини другої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, вирішуються такі питання, зокрема, визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах.

Положеннями статті 41 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад.

Районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об`єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Визначений міськими радами обсяг повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів не може змінюватися міською радою без згоди відповідної районної у місті ради протягом даного скликання.

Порядок формування, структура, форми діяльності районних у містах рад та їх органів визначаються відповідно до цього та інших законів.

Разом з тим, повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України, відповідно до частини першої якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів зазначає, що в даній справі предметом спору є правомірність рішення відповідача від 19.03.2021 "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад" яким визначено, що до повноважень Шевченківської, Подільської та Київської районної у місті Полтаві рад належить вирішення питань надання, передачі у власність або користування, припинення права користування або права власності та вилучення земельних ділянок для: будівництва та обслуговування окремих індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); ведення індивідуального садівництва; індивідуального гаражного будівництва; ведення особистого селянського господарства; городництва; сінокосіння та випадання худоби.

Пунктом 2 зазначеного рішення встановлено, що у випадку надання зазначених у п. 1 цього рішення земельних ділянок в оренду, відповідні договори оренди землі готуються та укладаються Шевченківською, Подільською та Київською районними у місті Полтаві радами /том І, а.с. 17/.

Преглядаючи дану адміністративну справу в межах вимог апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на пнравові висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 440/3640/18.

Так, в наведеній справі предметом судового розгляду було рішення позачергової другої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради "Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у місті Полтаві ради" від 25.02.2016, яке за змістом є ідентичним рішенню Полтавської міської ради, що є предметом розгляду у цій адміністративній справі.

У справі №440/3640/18 Верховний Суд в постанові від 22.09.2022 року виклав висновок наступного змісту.

"Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина третя статті 140, частина перша статті 144 Основного Закону України).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Разом з тим, ст. 26 цього Закону визначає перелік питань виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, зокрема пунктом 34, якої передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з положеннями ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Положеннями ст. 11 Земельного кодексу України визначено, що повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, вирішуються такі питання, зокрема, визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах.

Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4, 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Рішення про наділення міських рад правами щодо управління майном і фінансовими ресурсами, які є у власності територіальних громад районів у містах, приймається на місцевих референдумах відповідних районних у містах громад. У разі якщо територіальна громада району в місті внаслідок референдуму не прийме рішення про передачу права управління майном та фінансами відповідній міській раді, а територіальна громада міста або міська рада не прийняла рішення про створення органів місцевого самоврядування районів у місті, міська рада здійснює управління майном та фінансовими ресурсами, які є у власності територіальних громад районів у містах, та несе відповідальність перед громадою відповідного району у місті.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Положеннями ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад.

Районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об`єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Визначений міськими радами обсяг повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів не може змінюватися міською радою без згоди відповідної районної у місті ради протягом даного скликання.

Порядок формування, структура, форми діяльності районних у містах рад та їх органів визначаються відповідно до цього та інших законів....".

"Водночас повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України, відповідно до частини першої якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених вище положень пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у взаємозв`язку з приписами статей 118, 122 Земельного кодексу України дає підставу для висновку, що розпорядження землями комунальної власності громади міста, у даному випадку міста Полтави, відноситься до виключних повноважень саме Полтавської міської ради."

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про релевантність цього правового висновку, оскільки нормативне регулювання щодо предмету спору на час розгляду цієї справи не змінилось.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг відповідача та третіх осіб щодо незастосовності викладеного правового висновку Верховного Суду з огляду на зміну обставин, у яких оскаржуване рішення приймалося. Зміна територіального устрою міста Полтави, включення до складу територіальної громади Полтави громад ряду приміських сіл і селищ, включення до складу новостворених старостатів колишнього Полтавського району не змінюють суті правових норм щодо повноважень міської ради та районних у місті рад; не змінюють суті та підстав висновків щодо правозастосування, викладених Верховним Судом у згаданій вище постанові.

Щодо доводів апеляційних скарг, відповідача та третіх осіб про те, що за період дії спірного рішення районними у місті радами прийнято велику кількість рішень у сфері земельних відносин, легітимність яких поставиться під сумнів у зв`язку зі скасуванням рішення про делегування повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип слід розуміти так, що дія акту починається з моменту набрання ним чинності і припиняється з втратою актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з висновками Верховного Суду, наведеними, зокрема, у постанові від 30.11.2020 у справі №826/4922/16, визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним - означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Отже, навіть після набрання цим судовим рішенням законної сили рішення третьої сесії восьмого скликання Полтавської міської ради від 19.03.2021 року "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад" вважатиметься чинним в часі за період з моменту прийняття й до моменту набрання цим судовим рішенням законної сили.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовну заяву Першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави необхідно задовольнити, визнати протиправним та нечинним рішення третьої сесії восьмого скликання Полтавської міської ради від 19.03.2021 року "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задоволено адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі № 440/768/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Полтавської міської ради, Шевченківської районної у місті Полтаві ради, Київської районної у м.Полтаві ради.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Полтавської міської ради, Шевченківської районної у місті Полтаві ради, Київської районної у м.Полтаві ради залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 440/768/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.А. Спаскін О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 11.03.2025 року