Справа № 300/9123/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/9123/24 пров. № А/857/1594/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновська Н.В., Шавель Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження, в електронній формі, в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумея М.В., від 13 грудня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 300/9123/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 23 липня 2016 року по 07 червня 2017 року індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 23 липня 2016 року по 07 червня 2017 року, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

05.12.2024 суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду прийняв ухвалу, якою позовну заяву залишив без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску такого.

09.12.2024 від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій він зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин діяла редакція статті 233 КЗпП України, яка передбачала право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

12 грудня 2024 року суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду прийняв ухвалу, якою позовну заяву повернув позивачу.

Приймаючи цю ухвалу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивач не навів поважних причин пропущення строку звернення до суду.

Не погодившись із цією ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу і направити справу на продовження розгляду.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що на час звільнення з військової служби діяли норми законодавства, які не обмежували право особи на звернення до суду про стягнення заробітної плати будь-яким строком. З цих підстав позивач вважає, що суд мав би застосувати норми законодавства, які діяли на час звільнення з військової служби, а не на час звернення до суду з позовом.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Апеляційний суд встановив, що позивач звернувся до суду з приводу нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 23 липня 2016 року по 07 червня 2017 року не в повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 121 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 3 статті 121 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, у КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Спеціальний строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні встановлений статтею 233 Кодексу Законів про працю України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX внесені зміни до норм КЗпП України.

Зокрема, частини перша та друга статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

До 19 липня 2022 року діяла редакція частини 2 статті 233 КЗпП України, яка передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, до 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Апеляційний суд встановив, що позивач звернувся до суду виплати індексації грошового забезпечення за період з 23 липня 2016 року по 07 червня 2017 року, яка на його думку, не була виплачена під час проходження служби та, яка мала бути виплачена при звільненні, під час проведення остаточного розрахунку.

Тому, на переконання апеляційного суду, вказаний спір є спором у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Апеляційний суд встановив, що до суду із позовом позивач звернувся 02.12.2024.

Разом з тим, суд першої інстанції не з`ясував момент коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У матеріалах справи немає даних про те коли позивач звільнений з військової служби немає. Суд першої інстанції цієї інформації теж не з`ясував.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що регулюють строк звернення до суду та зробив передчасний висновок про повернення позовної заяви

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо повернення позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 320, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 300/9123/24 скасувати та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду для приєднання до матеріалів справи № 300/9123/24.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель