Справа № 380/25665/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/25665/24 пров. № А/857/7799/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в електронній формі, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року, що ухвалив суддя Кузан Р.І. у м. Львові в порядку письмового провадження у справі № 380/25665/24 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про накладення штрафу від 09.12.2024 у виконавчому провадженні № 74818006.

06 лютого 2025 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі № 380/27524/23 без поважних причин.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що суд не з`ясував причин, через які позивач не зміг виконати рішення суду, внаслідок чого прийняв помилкове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 12.01.2024 Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 380/27524/23, яким, зокрема, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України Львівської області сформувати подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 28335 грн 60 коп., згідно з квитанцією від 17.08.2023 № ПН3545848.

11.04.2024 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 380/27524/23.

22.05.2024 відповідач прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 74818006).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 04.06.2024 повідомило відповідача про те, що в квитанції від 17.08.2023 № ПН3545848 про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухового майна значиться сума до заокруглення 28335,55 грн, що не відповідає сумі, зазначеній в судовому рішенні (28335,60 грн), тому це судове рішення неможливо виконати.

09.12.2024 відповідач прийняв постанову про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн за невиконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Правовідносини щодо примусового виконання судового рішення врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі Закон №1404-VIII).

Згідно зі статтею 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно зі статтею 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, відповідно до наведених вище правових норм, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Позивач зазначає, що не виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі № 380/27524/23 через те, що ОСОБА_1 сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 28335,55 грн, а суд у вказаному рішенні зобов`язав повернути 28335,60 грн.

Проаналізувавши пояснення позивача щодо невиконання рішення суду, апеляційний суд встановив, що, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17 серпня 2023 року збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухового майна становив 28335,55 грн.

Вказану суму ОСОБА_1 (покупець квартири) сплатила на підставі квитанції № ПН3545848 від 17.08.2023 року і ця сума зарахована до державного бюджету.

Цю обставину позивач з`ясував, провівши звірення квитанції з випискою УДКСУ у Залізничному районі м. Львова.

Про ці обставини позивач повідомив відповідача листом від 04.06.2024 року

Однак, апеляційний суд зауважує, що відповідач не відреагував на інформацію повідомлену позивачем і не перевірив її.

Апеляційний суд встановив, що сума 28335,60 грн. є більшою ніж - 28335,55 грн., а тому позивач об`єктивно не міг повернути ОСОБА_1 більше коштів, ніж сплатила ОСОБА_1 .

За цих обставин апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно наклав на позивача штраф за невиконання судового рішення позивач, оскільки, позивач не виконав судове рішення з поважних причин, через неможливість повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухового майна у більшому розмірі, ніж той що сплачений до бюджету.

Цей висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на наведені вище міркування, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, а тому зробив неправильний висновок про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення адміністративного позову.

Що стосується розподілу судових витрат то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зважаючи на частину 2 статті 139 КАС України, немає підстав для розподілу судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року в справі № 380/25665/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 09.12.2024 у виконавчому провадженні № 74818006.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Львівського окружного адміністративного суду для приєднання до матеріалів справи № 380/25665/24.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 11.03.2025 року