Справа № 461/7269/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 461/7269/24 пров. № А/857/29328/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудими Л.Я., Качмара В.Я.,

за участю секретаря Кулабухової М.М.,

представниці апелянта Поліщак І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Кротова О.Б. у м. Львів) у справі № 461/7269/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати постанову серії ЛВ №000707 від 30.08.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 175, 175-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що при складанні спірної постанови уповноважена особа не проаналізувала дійсні обставини справи, не дослідила документи та не зібрала докази у відповідності до ст. 251 КУпАП. Так, інспектором не було зібрано доказів на місці події, також до самого тексту постанови не долучено протокол, натомість долучено додатки, ознайомившись з текстом яких, він вбачає порушення в частині відсутності конкретизації, які саме його дії чи бездіяльність призвели до порушень чи є порушеннями. Зокрема, в додатках вказано, що приміщення не в повній мірі забезпечено засобами пожежогасіння, однак вказане формулювання є недостатньо чітким, оскільки в приміщенні містяться вогнегасники у кількості, яка б дозволила загасити пожежу, якби хтось був у ньому. Стосовно покликань на те, що приміщення не обладнане системами протипожежного захисту, зазначає, що вказане приміщення передано йому за договором суборенди, а вказані маніпуляції з приміщенням може здійснювати лише власник. Вважає, що він є неналежним суб`єктом щодо якого мало бути складено постанову, оскільки, він, як суборендар, за змістом договору суборенди використовує приміщення для господарської діяльності, а звичною умовою для такого роду договорів є стан приміщення - придатний до використання.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 03.10.2024 в задоволені позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали про адміністративне правопорушення в повній мірі відповідають вимогам КУпАП та підтверджують факт вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 .

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що ФОП ОСОБА_2 є неналежним суб`єктом щодо якого мало бути складено Постанову. Оскільки, він суборендар, за змістом договору може використовувати приміщення для господарської діяльності, то звичною умовою для такого роду договорів є стан приміщення- придатний до використання. Укладаючи договір, Орендар переконав апелянта в повній придатності та готовності приміщення для використання. Відтак, в даному випадку уповноважена посадова особа мала скласти постанову щодо уповноважених осіб власника приміщення.

Зважаючи на наведене, а також виходячи з умов договору суборенди є очевидним що покладення на апелянта субсидіарної відповідальності за дії/бездіяльність власника та третіх осіб є неможливим. Бо відповідальність має нести саме та особа, яка допустила порушення.

Щодо факту не проведення заміру опору ізоляції та перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж від короткого замикання. Відповідно до п. 1.20 глави 1 розділу IV НАПБ А.01.001-2014 «Правила пожежної безпеки в Україні» замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають проводитись 1 раз на 2 роки.

Згадане приміщення взяте ним в суборенду менше 2 місяців тому, а відтак він не мав проводити вказані заміри.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представниця апелянта в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідач, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представницю апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 30.08.2024 головним інспектором ВЗНСУЗНС та ЦЗ по Львівській МТГ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області Кондратюком М.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000709, відповідно до якого 30.08.2024 о 07:26 год. під час огляду місця пожежі в приміщеннях цеху з виробництва взуття, що знаходиться на другому поверсі двоповерхової будівлі ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до абз.6 п.3 розділу V Порядку спільних дій Національної поліції України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України під час проведення огляду місця пожежі, виявлення, припинення, попередження та розслідування кримінальних правопорушень та інших подій, пов`язаних з пожежами, затвердженого наказом МВС України від 24.07.2017 №621, виявлено, що ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417, а саме: п.1.2 глави 1 розділу V ППБУ: «Приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», а саме системою пожежної сигналізації, системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей, системою протидимного захисту, системами централізованого пожежного спостереження; п.2.31 глави 2 розділу ІІІ ППБУ: «Коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням»; п.1.20 глави 1 розділу ІV ППБУ: «Не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання»; п.1.6 глави 1 розділу ІV ППБУ: «Експлуатація електроустановок не відповідає вимогам ПУЕ, Правил технічної експлуатації електроустановок споживання, затверджених наказом Мінпаливенерго України від 25.07.2006 №258, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1143/13017 (у редакції наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 13.02.2012 №91), Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.1998 №4, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.02.1998 за №93/2533; п.3 розділу ІІ ППБУ: «Керівником підприємства не визначено обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, не призначено відповідальних за пожежну безпеку приміщень, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту»; п.2.9 глави 2 розділу ІІІ ППБУ: «Для приміщень виробничого, складського призначення не визначено категорію ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» (далі - НПАОП 40.1-1.32-01)»; п.16 розділу ІI ППБУ: «Посадовими особами не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»»; п.3.6 глави 6 розділу V ППБУ: «Приміщення не в повній мірі забезпечені первинними засобами пожежогасіння», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.175 КУпАП.

У графі «до протоколу додаються» вказаного протоколу зазначено: 1. додаток до протоколу ЛВ №000709 від 30.08.2024 на 1 арк.; 2. копія акту про пожежу на 1 арк.; 3. копія договору суборенди №12/24 від 01.06.2024.

Окрім цього, 30.08.2024 головним інспектором ВЗНСУЗНС та ЦЗ по Львівській МТГ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області Кондратюком М.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000710, відповідно до якого 30.08.2024 о 07:26 год. під час огляду місця пожежі в приміщеннях цеху з виробництва взуття, що знаходиться на другому поверсі двоповерхової будівлі ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до абз.6 п.3 розділу V Порядку спільних дій Національної поліції України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України під час проведення огляду місця пожежі, виявлення, припинення, попередження та розслідування кримінальних правопорушень та інших подій, пов`язаних з пожежами, затвердженого наказом МВС України від 24.07.2017 №621, виявлено, що ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 1 частини 2 статті 57 Кодексу цивільного захисту України, а саме: «Початок роботи новоутвореного підприємства, початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб`єктом господарювання без подання декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.175-2 КУпАП.

У графі «до протоколу додаються» вказаного протоколу зазначено: 1. додаток до протоколу ЛВ №000710 від 30.08.2024 на 1 арк.; 2. копія акту про пожежу на 1 арк.; 3. копія договору суборенди №12/24 від 01.06.2024.

Крім цього, у вказаних вище протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення було призначено на 16 год. 00 хв. 30.08.2024 у будівлі 318 ПРЧ 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 325.

Також в протоколах містяться відомості про те, що ОСОБА_1 права і обов`язки, передбачені ст.ст. 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП роз`яснено, примірник протоколу такий отримав, та у графі «пояснення особи щодо якої складений цей протокол по суті порушень» ОСОБА_1 зазначив, що з порушеннями згідний.

Відповідно до акта про пожежу від 30.08.2024, комісією у складі головного інспектора ВЗНСУЗНС та ЦЗ по Львівській МТГ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області Кондратюка М.О., Садового А.Ю., Гупала І.М. слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Мельничук Т.В. складено акт про пожежу, яка виникла 30.08.2024 о 03:40 год. в цеху з виробництва взуття, орендар: ТОВ «Українсько-польське підприємство «МЕГАВІТЕКС», суборендар: ФОП ОСОБА_3 .

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №000707 від 30.08.2024 головним інспектором ВЗНСУЗНС та ЦЗ по Львівській МТГ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області Кондратюком М.О. на підставі протоколів про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000709 від 30.08.2024 та серії ЛВ №000710 від 30.08.2024 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.175, 175-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 3570 грн.

Примірник постанови ОСОБА_1 отримав 30.08.2024, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до висновку про причину виникнення пожежі №12 від 02.09.2024, складеного інспектором ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України у Львівській області Ганом І., причиною виникнення пожежі, яка виникла 30.08.2024 в приміщенні цеху з виробництва взуття суборендаря фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , орендаря ТзОВ «Українсько-польське підприємство «МЕГАВІТЕКС» по вул.Шевченка, 323, в м. Львові (Львівської МТГ), Львівської області, послужили теплові прояви електричної енергії в результаті аварійного режиму роботи електромережі.

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерством внутрішніх справ України від 30.12.2014 №1417, є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (пункт 4 Розділ І Правил пожежної безпеки в Україні).

Так, відповідно до п.1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417 (далі ППБУ), будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту.

Згідно п.2.31 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, сходові клітки, внутрішні відкриті та зовнішні сходи, коридори, проходи та інші шляхи евакуації мають бути забезпечені евакуаційним освітленням. Світильники евакуаційного освітлення повинні вмикатися з настанням сутінків у разі перебування в будинку людей.

Відповідно до п.1.20 глави 1 розділу ІV ППБУ, замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають проводитись 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ.

Згідно п.1.1 глави 1 розділу ІV ППБУ, експлуатація електроустановок повинна відповідати вимогам Правил улаштування електроустановок, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21 липня 2017 року № 476 (далі - ПУЕ), Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Мінпаливенерго України від 25 липня 2006 року № 258, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1143/13017 (у редакції наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 13 лютого 2012 року № 91) (далі - ПТЕ), Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09 січня 1998 року №4, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 лютого 1998 року за №93/2533.

Відповідно до п.2 розділу ІІ ППБУ, керівник підприємства повинен визначити обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, призначити відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту. Обов`язки щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання та експлуатації засобів протипожежного захисту передбачаються у посадових інструкціях, обов`язках, положеннях про підрозділ.

Згідно п.2.9 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення повинні бути визначені категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» (далі - НПАОП 40.1-1.32-01), у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які необхідно позначати на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні.

Відповідно до п.16 розділу ІI ППБУ, посадові особи та працівники проходять навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях».

Згідно п.3.6 глави 3 розділу V ППБУ, територія підприємств, будинки, споруди, приміщення, технологічні установки повинні бути забезпечені первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками, ящиками з піском, бочками з водою, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом, які використовуються для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії розвитку. Ця вимога стосується також будівель, споруд та приміщень, обладнаних будь-якими типами систем пожежогасіння, пожежної сигналізації або внутрішніми пожежними кран-комплектами. До початку експлуатації об`єкти (будинки, споруди, приміщення, технологічні установки) повинні бути забезпечені первинними засобами пожежогасіння згідно з Правилами експлуатації та типовими нормами належності вогнегасників, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 січня 2018 року № 25, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2018 року за № 225/31677.

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України, початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб`єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), а для суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику - також за наявності позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства, об`єкта чи приміщення (далі - оцінка протипожежного стану).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що позивач, як фізична особа-підприємець, суб`єкт господарювання, має право проводити господарську діяльність лише за умови реєстрації відповідним дозвільним органом декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Згідно ст. 175 КУпАП передбачено відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної або іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб та фізичних осіб-підприємців - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 175-2 КУпАП встановлено відповідальність за початок роботи новоутворених підприємств або початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості без зареєстрованої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, для яких подання такої декларації є обов`язковим, що тягне за собою накладення штрафу на громадян - суб`єктів підприємницької діяльності і посадових осіб - від ста п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, враховуючи наведене вище, законодавством передбачено відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки і за початок роботи новоутворених підприємств або початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості без зареєстрованої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки.

з змісту спірної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог пожежної та техногенної безпеки та за початок роботи новоутворених підприємств або початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості без зареєстрованої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки.

Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст.175, 175-2 КУпАП, та правомірності оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, представником відповідача надано суду матеріали адміністративної справи, що стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови, серед яких: копія акта про пожежу від 30.08.2024; копії протоколів про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000709 від 30.08.2024 та серії ЛВ №000710 від 30.08.2024; висновок інспектора ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України у Львівській області Гана І. про причину виникнення пожежі №12 від 02.09.2024, з додатками до нього фототаблицею за результатами огляду місця пожежі.

Крім цього, як вірно зазначив суд першої інстанції, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, містить основні обов`язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об`єктивність з`ясування всіх обставин справи.

Разом з цим, апелянт вказує на те, що він є неналежним суб`єктом щодо якого складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, вказані твердження є помилковими та такими, які спростовані судом першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до договору суборенди №12/24 від 01.06.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-польське підприємство «МЕГАВІТЕКС» (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (суборендар), орендар передає а суборендар приймає в тимчасове (строкове) користування частину нежитлового приміщення, загальною площею 100 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.4.2.4 вказаного договору, суборендар зобов`язаний утримувати приміщення в порядку, передбаченому технічними, санітарними нормами, правилами пожежної безпеки та інших вимог, дотримання яких є обов`язковим згідно законодавства.

Пунктом 4.2.5 договору суборенди визначено, що суборендар зобов`язаний нести відповідальність за дотримання правопорядку, пожежної безпеки та санітарії в приміщенні, а також нести майнову відповідальність перед орендарем за збитки, заподіяні пожежою, аварією або нещасним випадком у приміщенні, що виникли з вини суборендаря.

Згідно акту приймання-передачі приміщення від 01.06.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-польське підприємство «МЕГАВІТЕКС» (орендар) згідно з договором №12/24 від 01.06.2024 передає, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (суборендар) приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, загальною площею 100 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Приміщення передається суборендареві для використання його у господарській діяльності суборендаря.

Ба більше, згідно висновку, викладені постанові Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №200/2315/20-а, відповідно до яких обов`язок щодо забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки покладено на суб`єкта господарювання незалежно від того, чи є він власником або користувачем відповідного об`єкта. Виникненню такого обов`язку кореспондує здійснення господарської діяльності за відповідною адресою.

Отже, враховуючи те, що приміщення на підставі договору суборенди передане у тимчасове (строкове) користування ФОП ОСОБА_1 , саме на останнього покладено обов`язок щодо забезпечення виконання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, відтак, такий є належним суб`єктом відповідальності за постановою серії ЛВ №000707 від 30.08.2024.

Аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку суду апеляційної інстанції про підставність висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року у справі № 461/7269/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 12 березня 2025 року