Справа № 140/577/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/577/24 пров. № А/857/15075/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, ухвалене суддею Денисюком Р.С. у м. Луцьку Волинської області у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №140/577/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКС ГРУП КОМПАНІ" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАКС ГРУП КОМПАНІ" звернувся до суду з позовом до відповідача - Волинської митниці, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000774/2 від 06.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару та обраного методу її визначення до декларації додано достатній перелік документів. При цьому зазначає, що приписи митного законодавства зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтовувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначати документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказує, що відповідачем обґрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості з урахуванням документів, поданих до митного оформлення товару, доведена не була, а розбіжності, зазначені у оскаржуваному рішенні, спростовуються іншими поданими до митного оформлення документами.

На думку позивача, ним подано усі необхідні документи. Ці документи відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року адміністративний позов задоволено. Здійснено розподіл понесених позивачем витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів митним органом встановлено наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару та числових значень складових митної вартості (спрацювання профілів ризику АСАУР 103-1, 105-2; 106-2). У даній справі митний орган мав обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості, про конкретні недоліки зазначив у гр.33 оскаржуваного рішення та витребував у декларанта саме ті документи, які можуть ці сумніви усунути. Тому, у відповідності до вимог п.5 ч.4 ст.54 МК України митний орган витребував у декларанта додаткові документи для визначення митної вартості товарів. У зв`язку з ненаданням витребуваних документів, а подані до митного оформлення товарів документи у своїй сукупності не спростовували сумнівів у достовірності наданої інформації, митний орган мав правові підстави для визначення митної вартості не за першим методом. Наголошує також на обставині, що позивачу пропонувалось у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень 59-63 МК України, повідомити по це митний орган для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару. Однак декларантом така інформація надана не була. Декларант листом №55 від 06.12.2023 повідомив про подання всіх наявних документів та просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених ч.3 ст. 53 МК України. Зауважує, що митна вартість товарів була визначена митницею за резервним методом (відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України) з урахуванням раніше визнаної митної вартості.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 18.08.2023 між ТзОВ «Лакс Груп Компані» (Покупець) та компанією sellBEST Michal Bednarczyk (Польща) (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товарів №1-1808. Предметом якого є поставка промислового обладнання (а.с. 26-33).

Пунктом 1.3 контракту обумовлено, що асортимент товару, номенклатура товару, одиниця товару, кількість товару, ціна товару, та інші дані необхідні для організації поставок, визначаються в додатках (специфікаціях), погоджених сторонами, які є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до пункту 2.1 контракту сторони погодили умови оплати - 100 % вартості товару попередня оплата протягом 7 банківських днів з моменту підписання відповідної специфікації до цього контракту.

Поставка товару продавцем здійснюється на умовах Інкотермс-2010 FCA Krasnik, якщо інші умови не зазначені в додатках до цього контракту. У вартість товару включається вартість маркування, вартість тари, палет, навантаження, сертифікату проходження товару (п. 2.4 контракту).

Відповідно до п.3.1. контракту ціна товару визначається в специфікаціях. Ціна товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування, митних зборів в країні Продавця (п.3.2.). Пунктом 3.5. контракту обумовлено, що розрахунок за товар може здійснюватись в доларах США, Євро, Польських злотих у безготівковому порядку, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок продавця, на підставі виставленого продавцем рахунку (Проформа-інвойс) до даного контракту.

02.11.2023 між сторонами була підписана Специфікація №3 до контракту №1 - 1808 від 18.08.2023, згідно якої сторони обумовили найменування товару, що має поставлятись, а саме: дизельний генератор 5,5 кВт DRS-I2500 в кількості 19 штук, дизельний генератор 5,5 кВт D-12500 в кількості 9 штук, дизельний генератор 6,5 кВт TS-12000-D в кількості 42 штуки, дизельний генератор 6,5 кВт D-12000 в кількості 2 штуки. Загальна вартість зазначеного обладнання становить 139800,00 польських злотих. Умови оплати - попередня оплата. Термін поставки - десять днів після оплати. Умови поставки FCA Chelm, Польща (а.с. 34).

02.11.2023 компанія sellBEST Michal Bednarczyk (Польща) виставила ТОВ «Лакс Груп Компані» рахунок - проформу №2/11/2023/PRO на суму 139800,00 польських злотих (а.с. 35, 36 переклад).

06.11.2023 ТОВ «Лакс Груп Компані» здійснило оплату за товар в сумі 139 800,00 польських злотих, що підтверджується протоколом SWIFT №LV114355/231106 (а.с. 39, 40 переклад).

На виконання умов вказаного контракту компанія sellBEST Michal Bednarczyk (Польща) виставила позивачу рахунок-фактуру від 07.11.2023 № FV -2602/2023 на поставку товару: дизельних генераторів 5,5 кВт DRS-12500 в кількості 19 штук, дизельних генераторів 5,5 кВт D-12500 в кількості 9 штук, дизельних генераторів 6,5 кВ г TS-12000-D в кількості 42 штуки, дизельних генераторів 6,5 кВт D-12000 в кількості 2 штуки на загальна суму 139800,00 польських злотих (а.с. 37, 38 переклад).

05.12.2023 декларантом ТзОВ «Лакс Груп Компані» подано до Волинської митниці з метою митного оформлення товару 1: «Електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю не більш як 7,5 кВА: Дизельний генератор 5,5 кВт DRS-12500 - тип палива дизельне паливо, кількість тактів двигуна 4 шт, об`єм двигуна 420 куб.см, кількість фаз 1шт, максимальна потужність 5.5 кВт/6,87кВА, номінальна потужність 5 кВт/6,25кВА, напруга 230В, швидкість обертання двигуна 3500 об/хв, тип альтернатора асинхронний, особливості повітряне охолодження, призначений для забезпечення електроенергією. Товар не військового призначення та не для подвійного використання - 19шт; дизельний генератор 5,5 кВт D-12500 - тип палива дизельне паливо, потужність двигуна 12,5 к.с, рівень звукової потужності 75 дБ (А), ступінь захисту IP23M, ємність паливного баку 13 л, напруга 230 В, швидкість обертання 3000 об/хв, об`єм двигуна 498 куб.см, тип запуску електричний, максимальна потужність 5.5 кВт / 6,87 кВА, номінальна потужність 5 кВт/6,25кВА, розетки 3x230 В/16 A, матеріал обмотки мідна, частота 50 Гц, ємність масляного баку 1,75 л, регулятор напруги (AVR) так, призначений для забезпечення електроенергією. Товар не військового призначення та не для подвійного використання 9 шт. Торгова марка: "THUNDER". Виробник: немає даних, CN» МД №23UA79U5. У графі 42 якої зазначено фактурну вартість товару у сумі 51800,00 польських злотих. Митна вартість становить 487898,10 грн, яку визначено за першим методом за курсом валюти 9,1490 грн за 1 польський злотий (а.с.108 зворот); товар 2: «Електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю понад 7,5 кВА, але не більш як 75 кВА, нові: Дизельний генератор 6,5 кВт TS-12000- D- потужність двигуна 12 к.с, ступінь захисту IP23M, ємність паливного баку 16 л, напруга 230В, швидкість обертання 3000 об/хв, об`єм двигуна 498 куб.см, тип запуску електричний, максимальна потужність 6,5 кВт/8,12кВА, номінальна потужність 6 кВт / 7,5 кВА, розетки 3x230 В, матеріал обмотки мідна, частота 50 Гц, ємність масляного баку 1,65 л, регулятор напруги (AVR) так, призначений для забезпечення електроенергією. Товар не військового призначення та не для подвійного використання- 42 шт. Торгова марка: "TECH-SYSTEM". Виробник: немає даних, CN Дизельний генератор 6,5 кВт D-12000 - потужність двигуна 12 к.с, ступінь захисту IP23M, ємність паливного баку 16 л, напруга 230 В, швидкість обертання 3000 об/хв, об`єм двигуна 498 куб.см, тип запуску електричний, максимальна потужність 6,5 кВт/8,12 кВА, номінальна потужність 6 кВт /7,5 кВА, розетки 3x230 В, матеріал обмотки мідна, частота 50 Гц, ємність масляного баку 1,65 л, регулятор напруги (AVR) так, призначений для забезпечення електроенергією. Товар не військового призначення та не для подвійного використання-2шт. Торгова марка: "THUNDER". Виробник: немає даних, CN». У графі 42 якої зазначено фактурну вартість товару у сумі 88000,00 польських злотих. Митна вартість становить 824132,10 грн, яку визначено за першим методом за курсом валюти 9,1490 грн за 1 польський злотий (а. с.109 зворот). До митної вартості включено транспортно-експедиційні витрати в сумі 33000,00 грн.

До вказаної МД було долучено такі документи: пакувальний лист б/н від 07.11.2023; рахунок-проформа 2/11/2023/PRO від 02.11.2023; рахунок-фактуру (інвойс) FV-2602/2023 від 07.11.2023; автотранспортну накладну № 0168788 від 25.11.2023; декларацію про походження товару FV-2602/2023 від 07.11.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару LV114355/231106 від 06.11.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 28.11.2023; специфікацію від №3 02.11.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №1-1808 від 18.08.2023; договір про надання послуг митного брокера №20/02 від 20.02.2023; договір (контракт) про перевезення СК16/11/23.1 від 16.11.2023; договір (контракт) про перевезення ШО16/11/23-1 від 16.11.2023; заявку №ШО16/11/23_1 від16.11.2023; тех. характеристики від 27.11.2023; копію митної декларації країни відправлення 23PL301010E1682179 від 25.11.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронному повідомленні з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні документи; прайс-лист виробника товару (а.с. 124 зворот).

На електронне повідомлення митниці декларант подав лист від 06.12.2023 № 55, у якому повідомив митний орган, що подав усі можливі документи для підтвердження митної вартості імпортованого товар та просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України (а. с. 123 зворот).

06.12.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA 205140/2023/000774/2, а також сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/033624 (а.с. 14-17).

Як вбачається із п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 06.12.2023 №UA 205140/2023/000774/2, митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.

У спірному рішенні також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 - 6,34 USD за МД № UA100130/2023/704775 від 05.09.2023, товар 2 - 6,61 USD за МД № UA206020/2023/21830 від 15.11.2023.

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA22U6 від 06.12.2023 (а. с. 22-25).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАКС ГРУП КОМПАНІ", вважаючи рішення Волинської митниці № UA205140/2023/000774/2 від 06.12.2023 протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно із статтею 264 Кодексу митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

У випадках, коли з причин, визнаних органом доходів і зборів обґрунтованими, окремі документи, визначені цим Кодексом, не можуть бути представлені разом з митною декларацією, дозволяється подання таких документів протягом часу, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

За визначенням, викладеним у статті 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно зі статтею 264 Митного кодексу орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості, зокрема у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, виснував, що позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору.

Судом першої інстанції зазначено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару згідно МД № 23UA79U5 від 05.12.2023: пакувальний лист б/н від 07.11.2023; рахунок-проформа 2/11/2023/PRO від 02.11.2023; рахунок-фактуру (інвойс) FV-2602/2023 від 07.11.2023; автотранспортну накладну № 0168788 від 25.11.2023; декларацію про походження товару FV-2602/2023 від 07.11.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару LV114355/231106 від 06.11.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 28.11.2023; специфікацію від №3 02.11.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №1-1808 від 18.08.2023; договір про надання послуг митного брокера №20/02 від 20.02.2023; договір (контракт) про перевезення СК16/11/23.1 від 16.11.2023; договір (контракт) про перевезення ШО16/11/23-1 від 16.11.2023; заявку №ШО16/11/23_1 від16.11.2023; тех. характеристики від 27.11.2023; копію митної декларації країни відправлення 23PL301010E1682179 від 25.11.2023.

Суд першої інстанції виходив з відсутності підстав ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Також судом першої інстанції наголошено на тому, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості. Згідно висновків суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у цьому рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Водночас згідно доводів відповідача, митна вартість товару не могла бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, що імпортуються, у зв`язку із неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Однак, товариство не виконало вимоги контролюючого органу щодо надання пояснень та додаткових документів з приводу питань, які виникли при митному оформленні товару, у зв`язку з чим митниця правомірно вчинила дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару, і при коригуванні митної вартості товару застосувала резервний метод визначення митної вартості відповідно до положень статті 59 МК України.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої цієї статті декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.

Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, заявлена позивачем митна вартість товару не визнана митним органом. Відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення митної вартості декларантом.

Як слідує із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару товару, що має поставлятись, а саме: дизельний генератор 5,5 кВт DRS-I2500 в кількості 19 штук, дизельний генератор 5,5 кВт D-12500 в кількості 9 штук, дизельний генератор 6,5 кВт TS-12000-D в кількості 42 штуки, дизельний генератор 6,5 кВт D-12000 в кількості 2 штуки. Заявлена декларантом загальна вартість зазначеного обладнання становить 139800,00 польських злотих.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості за №23UA79U5 від 05.12.2023 митницею встановлено, що у документах, наданих декларантом, виявлено ряд розбіжностей та такі не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Відповідачем за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками було виявлено ризик можливого заниження митної вартості товару, що стало підставою здійснення перевірки правильності її визначення. Митний орган наполягає на тому, що подані декларантом позивача документи не кореспондуються між собою в частині транспортування товару та умов поставки. Митним органом скориговано митну вартість товарів, сума додатково нарахованих позивачу митних платежів внаслідок коригування митної вартості товару становить 207157, 89 грн.

Так, зі змісту пункту 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слідує, що митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) згідно зовнішньоекономічного контракту №1-1808 від 18.08.2023 умови поставки здійснюються на умовах FCA Krasnik, однак згідно інвойсу від 07.11.2023 №FV-2602/2023 зазначені умови поставки FCA Chelm. Відстань між містами Krasnik та Хелм (Польща) становить 99 км, тобто невідомо якою стороною контракту були понесені витрати на внутрішнє транспортування в країні експорту;

2) згідно п.2.8 зовнішньоекономічного контракту від 18.08.2023 №1-1808 передбачений перелік документів на кожну партію товару, зокрема сертифікат походження, сертифікат якості, інші документи, необхідні для здійснення поставки, проте дані документи не подані до митного оформлення;

3) п.3.2 контракту 1-1808 від 18.08.2023 передбачено, що ціна товару включає вартість експортної тари, маркування, митних зборів. В Специфікації №3 від 02.11.2023, яка є невід`ємною частиною контракту, та товаросупровідних документах не відображено таких складових вартості; 4) в довідці про транспортні перевезення № бн від 28.11.2023 зазначено, що навантажувально-розвантажувальні роботи додані до вартості товару, однак числовий розрахунок для перевірки вказаного не наданий. Документ, що підтверджує транспортування №б/н від 28.11.2023 містить інформацію щодо експедиторських витрат у сумі 2000 грн, однак вони не були включені до митної вартості. Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих товарів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в т.ч. надання послуг на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів.

Усе перелічене вище у своїй сукупності зумовило висновок суду апеляційної інстанції про те, що в даному випадку у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, а тому, митний орган мав законні підстави для витребування додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості товару. Тому у відповідності до вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 5) транспортні документи; 6) прайс-лист виробника товару.

Декларант надав додаткові документи: Лист-уточнення ТОВ «Лакс Груп Компані» №54 від 06.12.2023 щодо поданих документів. Однак позивач не надав всіх документів, про що повідомив листом №55 від 06.12.2023 та просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.

Аналіз наведених вище положень МК України дозволяє дійти висновку про те, що підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої - четвертої статті 53 МК України, або відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, на думку суду, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.

Враховуючи, що надані декларантом документи, на думку митного органу, не містили усіх відомостей щодо ціни товару, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, позивачу було направлено відповідне повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, однак така вимога посадових осіб контролюючого органу не була виконана позивачем.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу та подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Суд першої інстанції, оцінюючи доводи митниці про те, що згідно п.2.8 зовнішньоекономічного контракту від 18.08.2023 №1-1808 передбачений перелік документів на кожну партію товару, зокрема сертифікат походження, сертифікат якості, інші документи, необхідні для здійснення поставки, дані документи не подані до митного оформлення, вказано на те, що ці документи не такими, що підтверджують правильність визначення митної вартості товару в розумінні положень ст. 53 МК України, що виключає обов`язок у декларанта на подання таких.

Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими покликання скаржника на те, що в розумінні статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»: зовнішньоекономічний договір (контракт) це домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

В п.2 ч.2 ст.53 Митного кодексу України визначається, що зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.2.8. контракту від 18.08.2023р. №1-1808 визначено перелік документів, що мають супроводжувати партію Товару: проформа-інвойс; вантажна митна декларація; специфікація; інвойс; товарно-транспортна накладна (CMR); пакувальний лист; сертифікат походження; сертифікат якості; технічний паспорт на Товар; та інші документи, необхідні для здійснення поставки Товару.

Таким чином, сертифікат походження та сертифікат якості є невід`ємними додатками даного договору, а тому зважаючи на положення митного законодавства повинні бути подані до митного оформлення та контролю. Ба більше, із вказаного переліку до митного контролю та оформлення були подані усі товаро-супроводжуючі документи, окрім сертифіката походження та сертифіката якості.

У оскаржуваному рішенні суд наголосив, що під час митного оформлення листом від 06.12.2023 за вих. №54 позивач повідомив відповідача, що сертифікат походження та сертифікат якості у постачальника відсутні, відповідно поставка товару відбулась без зазначених документів, хоча і умовами контракту передбачено їх надання та ТОВ «Лакс Груп Компані» погодилось забирати товар без цих документів.

Слід зазначити, що згідно положень контракту: зміни та доповнення у даний Контракт можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін та оформлюються шляхом підписання Сторонами додаткової угоди до даного Контракту (п.10.4.). Додатки та/або додаткові угоди до даного Контракту є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані Сторонами (п.10.05).

Однак, як стверджує митний орган та позивачем не спростовано, до митного контролю та оформлення не було подано додаткової угоди до даного Контракту про зміну та/або доповнення до даного Контракту, а саме щодо виключення із переліку документів, які мають супроводжувати партію товару сертифікату походження та сертифікату якості, вказане додатково підтверджується гр.44 МД №23UA79U5 від 05.12.2023.

Фактично сторонами порушено умови договору, а декларантом - не подано до митного органу належних документів, які передбачені контрактом.

З огляду на вище сказане, лист за вих. №54 від 06.12.2023, отриманий від покупця - отримувача ТОВ «Лакс Груп Компані», не може братися до уваги оскільки згідно умов контракту такі документи повинні надаватися. Крім того, до митного органу не було подано ніяких пояснень саме від продавця товару, чому такі документи не будуть подаватися разом з іншими документами, визначеними контрактом.

Щодо зазначення у документах різних умов поставки, слід зазначити, що такі впливають на розмір понесених транспотних та страхових витрат.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України. Так зокрема, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5); витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 6).

Як зазначалося вище, сторонами погоджено умови поставки FCA Chelm на основі діючих правил ІНКОТЕРМС-2010. Термін FCA (Free Carrier) франко-перевізник… (назва місця) може мати два різних значення, кожне з яких передбачає різні рівні ризику та витрат для покупця та продавця: 1) відвантаження продавцем товару у місці, що належить продавцеві (наприклад, його склад, фабрика, магазин) або 2) у зазначене в договорі місце, яке не належить продавцеві (наприклад, морський порт, термінал). Продавець покриває витрати на транспортування товарів до місця доставки. Продавець несе відповідальність за експорт та доставку вантажу до зазначеного пункту призначення (до порту або аеропорту відправлення) без зобов`язання розвантажувати товар, якщо він не перебуває на території продавця. Покупець бере на себе всю відповідальність, коли вантаж готовий до завантаження на транспорт перевізника.

Наведене свідчить на користь висновку, що продавець є носієм обов`язків з передачі вантажу на території продавця та завантаження; перевезення товару до пункту постачання без перевантаження на борт; оплати витрат за транспорт до місця призначення. Однак витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додаються до митної вартості (є складовими митної вартості). Із довідки про транспортні перевезення від 28.11.2023 № б/н вбачається, що навантажувально-розвантажувальні роботи додані до вартості товару. При цьому, згідно п.3.2 контракту 1-1808 від 18.08.2023 ціна товару включає вартість експортної тари, маркування, митних зборів. Так, навантажувально-розвантажувальні роботи не додані до вартості товару, згідно положень контракту. Водночас, ні у специфікації, ні у інших товаросупровідних документах така інформація не значиться.

Таким чином, декларантом не підтверджено усі складові митної вартості, зокрема навантажувально-розвантажувальні роботи, які є окремою складовою та мають включаються до митної вартості.

Щодо покликань скаржника про не включення експедиторських витрат до митної вартості суд вважає за необхідне зазначити, що зміст долученої до матеріалів справи довідки про транспортні витрати б/н від 28.11.2023, вказує на те, що міжнародні транспортно-експедиційні послуги по доставці вантажу для ТОВ «Лакс Груп Компані», згідно договору на транспортне експедирування №ШО16/11/23_1 від 16 листопада 2023 р, здійснювались автомобілем марки VOLVO д.н.з. № НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 та їх вартість складає:

- 22-100 Chelm, Polska м/п Медика (Польща) Шегині (Львівська обл., Україна) складає 33000 грн;

- м/п Медика (Польща) Шегині (Львівська обл., Україна) м. Луцьк (Волинська обл., Україна) складає 30 000 грн.

Товар консолідований, навантажувально-розвантажувальні роботи додані до вартості товару. Експедиційні послуги на території України становлять 2000 грн. Страхування вантажу не відбувалося.

Слід зазначити, що митної вартості товару було декларантом були включені витрати у розмірі 33 000,00 грн. При цьому надана довідка виокремлює лише експедиційні витрати по території України, які, як правильно зазначено судом першої інстанції, не підлягають включенню до митної вартості, однак вартість перевезення до кордону вказана без вартості експедиційних послуг.

Згідно ч.2 ст.52 МК України саме декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Необхідність витребування додаткових документів за обставин цієї справи є передусім способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість, оскільки транспортні витрати є важливою складовою митної вартості товару. А відтак не підтвердження їх декларантом унеможливлює визначення митної вартості за першим методом за ціною договору (ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні).

Відповідно до п. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Згідно з п. 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина ж 3 статті 53 МК України передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Слід наголосити, що у спірному випадку розбіжності були встановлені у документах, які відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, подаються на підтвердження заявленої митної вартості.

Водночас, відсутність розбіжностей у рахунку-фактурі не може свідчити про правильність заявлення митної вартості, оскільки митна вартість складається не тільки із ціни товару, а й інших складових, які потребують документального підтвердження.

Також у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості ідентичного за технічними характеристиками товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару. Згідно доводів відповідача, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, у зв`язку з чим відповідач витребовував додаткові документи та вказані вище розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті або ж пояснені декларантом після отримання запиту митного органу, проте декларант не спростував твердження відповідача про виявлені у документах недоліки та не надав додаткових документів, які б дозволяли митниці однозначно встановити і перевірити заявлену декларантом митну вартість.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14 липня 2020 року у справі №809/1557/17, від 10 червня 2020 року у справі №1.380.2019.004752, від 28 вересня 2020 року у справі №520/2133/19, від 10 квітня 2020 року у справі №822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для коригування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості.

Запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару.

Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, проте декларант жодних інших документів митному органу не подав, що стало підставою для коригування митної вартості товарів не за ціною договору (контракту).

Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за самостійно обраним методом, і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

При цьому, за змістом пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що його прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом. За результатом проведеної процедури консультації із декларантом та у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 6,34 USD за МД № UA100130/2023/704775 від 05.09.2023, товар 2 6,61 USD за МД № UA206020/2023/21830 від 15.11.2023.

Суд апеляційної інстанції вважає, що митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що під час процедури митного оформлення ввезеного позивачем товару у митного органу були наявні правові підстави для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Оцінюючи ж документи, надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товарів за контрактом на предмет їх достатності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції зауважує, що такі документи не давали відповідачу можливості зробити висновок про підтвердження заявленої митної вартості товару, а, відтак, відповідач правомірно відмовив у митному оформленні (випуску) товару та скоригував митну вартість товару.

Отже, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, та про застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, суд апеляційної інстанції вважає правомірним.

Наведені обставини в своїй сукупності під час вирішення спірних правовідносин залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Таким чином, оскільки митний орган діяв підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000774/2 від 06.12.2023 є правомірним, а позовні вимоги про його скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Приймаючи постанову у даній справі за наслідком апеляційного перегляду рішення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі №140/577/24, суд апеляційної інстанції керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, які підлягають скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці задовольнити, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі №140/577/24 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКС ГРУП КОМПАНІ" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний