Справа № 380/9264/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/9264/24 пров. № А/857/21696/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Каверіна Сергія Миколайовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року, ухвалене суддею Костецьким Н.В. у м.Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 380/9264/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини), у якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки їх виплати за період з січня 2016 року по день фактичної виплати 30 березня 2024 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по день фактичної виплати 30 березня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки їх виплати за період з квітня 2017 року по день фактичної виплати 17 квітня 2024 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період з квітня 2017 року по день фактичної виплати 17 квітня 2024 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у позов задоволено частково.

Визнано протиправною ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 12.02.2017 по день фактичної виплати 30.03.2024.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 12.02.2017 по день фактичної виплати 30.03.2024.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 28.04.2023 року по день фактичної виплати 30.03.2024 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 28.04.2023 року по день фактичної виплати 30.03.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив зтого, що аналіз норм Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості. При цьому, суд першої інстанції вказав, що початковою даною, з настанням якої відповідач допустив порушення виплати належних позивачу сум, є день звільнення позивача. Тому, твердження позивача щодо права на нарахування та виплату компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати із заявлених позивачем початкових періодів, суд вважав помилковими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача - адвокат Каверін Сергій Миколайович та ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_2 ), оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

Представник позивача просить скасвати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_2 ) за наслідком скасування судового рішення, просить ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до висновку, що рішення суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.04.2023 р № 450-ОС майора ОСОБА_1 з 28.04.2023 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №380/15743/23:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 по березень 2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

-зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ) провести перерахунок ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 по березень 2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017-2018 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 22.09.2010 № 889 за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військову частину НОМЕР_2 ) провести перерахунок ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017-2018 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 22.09.2010 № 889, за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно виписок по картковому рахунку 30.03.2024 на виконання вказаного рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 виплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 20 619 грн (деталі операції: індексація грошового забезпечення); 17.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 виплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 6742,97 грн (деталі операції: переказ грошового забезпечення).

20.03.2024 представник позивача звернувся до відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) із адвокатськими запитами щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) листом від 27.03.2024, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) листом від 02.04.2024 відмовили позивачеві у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вважаючи дії відповідачів щодо не нарахування та виплати компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на належне грошове забезпечення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до норм статей 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок №159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Як визначено в пункті 3 Порядку № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що основними умовами для виплати компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі одноразової грошової допомоги) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 березня 2023 року у справі № 120/9475/21-а, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17.

Таким чином, у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику індексації заробітної плати (грошового забезпечення), така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку дій суб`єктів владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, право позивача на перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 по березень 2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2017-2018 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 22.09.2010 № 889 за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення підтверджено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №380/15743/23, що набрало законної сили.

Суд встановив, що 30.03.2024 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі № 380/15743/23 ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовою частиною НОМЕР_1 ) виплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 20 619 грн (деталі операції: індексація грошового забезпечення), що підтверджується випискою по картці рахунку АТ КБ ПРИВАТБАНК; 17.04.2024 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі № 380/15743/23 ІНФОРМАЦІЯ_4 (військовою частиною НОМЕР_2 ) виплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 6 742,97 грн (деталі операції: переказ грошового забезпечення), що підтверджується випискою по картці рахунку АТ КБ ПРИВАТБАНК.

Однак, під час проведення цієї виплати відповідачі не нарахували та не виплатили позивачу компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасно виплачене грошового забезпечення.

З урахуванням того, що несвоєчасне нарахування і виплата остаточного розрахунку з позивачем відбулись з вини відповідачів, тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, як це правильно виснував суд першої інстанції.

Щодо аргументів апеляційної скарги представника позивача щодо неправомірної відмови судом в задоволенні частини заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України (зокрема, постанова від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11) та Верховного Суду (зокрема, постанова від 03.07.2018 у справі № 521/940/17 та постанова від 15.08.2019 у справі № 674/24/17), нормативне регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08.06.2022 у справі №200/5213/20-а, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки на день звільнення з військової служби позивач мав право на отримання передбачених законодавством виплат з одночасною компенсацією втрати частині доходів, але вони були здійснення значно пізніше виключно на підставі рішення суду, а отже позивач має право на компенсацію ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовою частиною НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (військовою частиною НОМЕР_2 ) за весь період затримки виплат, а не лише за період, що розпочинається з дня виключення позивача зі списків особового складу відповідної військової частини.

Дане узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у справі №240/11882/19 у постанові від 15.10.2020.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком скасвання оскаржуваного судового рішення у відповідній частині.

Враховуючи зазначене, а також те, що несвоєчасне нарахування сум грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірними діями відповідачів, що встановлено судовим рішенням, тобто з вини органів, що нараховували і виплачували грошове забезпечення, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за заявлені позивачем періоди, а тому належним відновленням порушеного права позивача є визначення відповідачам зобов`язання вчинити кореспондуючі праву позивача на компенсаційні виплати дії.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права в оскаржуваній частині рішення, що мало наслідком помилкових висновків щодо відмови у позові, що є підставою скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з прийняттям постанови про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, які підлягають скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини) залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Каверіна Сергія Миколайовича - задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 380/9264/24 - скасувати в частині визначення ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовій частині НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_2 ) зобв`язання до вчинення дій та приняти нову постанову в цій частині, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати 30.03.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з квітня 2017 року по день фактичної виплати 17 квітня 2024 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний