Справа № 160/26236/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26236/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 р. (суддя Рябчук О.С) в адміністративній справі №160/26236/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №88 від 03 квітня 2024 р. про відмову йому в призначенні пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 26 березня 2024 р. про призначення пенсії по інвалідності внаслідок війни, із урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни. 26 березня 2024 р. звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03 квітня 2024 р. №88 у призначені пенсії йому відмовлено, із посиланням на недостатність страхового стажу. Вказане рішення є протиправним, оскільки відповідачем не враховано приписи частини 2 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та обставину того, що він отримав інвалідність в наслідок захисту Батьківщини під час призову на військову службу на підставі Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тому пенсія по інвалідності повинна бути йому призначена незалежно від наявності страхового стажу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №88 від 03 квітня 2024 р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої

інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що відповідно до вимог статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення пенсії по інвалідності необхідно мати страховий стаж для осіб, яким установлено II та III групи інвалідності від 38 років до досягнення 39 років включно - 8 років. В рішенні №88 від 03 квітня 2024 р. зазначено, що ОСОБА_1 повних 38 років, його страховий стаж складає 6 років 4 дні. Суд першої інстанції помилково вважає, що у даних правовідносинах застосуванню підлягає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який встановлює інші підстави та порядок призначення пенсії по інвалідності. Натомість ОСОБА_1 було подано заяву від 26 березня 2024 р. про призначення пенсії по інвалідності саме відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 14 березня 2024 р. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 26 березня 2024 р. про призначення пенсії по інвалідності. За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та прийнято рішення №88 від 03 квітня 2024 р. про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, встановленого статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для осіб. В рішенні пенсійного органу вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 6 років 4 дні.

Частково задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції вказано, що однією з підстав призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" є звільнення військовослужбовця зі служби. ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, докази звільнення його з військової служби, відсутні. Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" не ставить право особи на отримання пенсії по інвалідності в залежність від страхового стажу. Водночас, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправно застосовано до спірних правовідносин положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Оскільки ОСОБА_1 не оскаржено рішення суду першої інстанції в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позовних вимог, його перевірка здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як це передбачено частиною 1 статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною 1,2 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності зокрема страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп, зокрема від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років.

Якщо інвалідність настала в період проходження строкової військової служби або внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), у особи, яка звернулася за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 р. по 30 квітня 2014 р., то пенсія по інвалідності призначається особі незалежно від наявності страхового стажу.

Вищевказана норма регулює загальні правила призначення пенсії по інвалідності, водночас, спеціальною нормою, що регулює правовідносини призначення пенсії по інвалідності військовослужбовців є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", частиною 1 статті 2 якого визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Статтею 18, частиною 1 статті 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства. Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - довічно.

В даних правовідносинах застосуванню підлягає саме Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", оскільки інвалідність ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, та наданими пенсійним органом додатково на запит суду.

Тобто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправне застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 26 березня 2024 р. положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", замість положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Дані обставини, як вірно зазначив суд першої інстанції, є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №88 від 03 квітня 2024 р.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 р. в адміністративній справі №160/26236/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 березня 2025 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник