Справа № 520/3561/18
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

справа №520/3561/18

адміністративне провадження №К/990/7064/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Стрелець Т.Г., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі №520/3561/18 за позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 звернувся в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О. В., за участю третіх осіб: приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу Рогатій В. О., Адамець О. І., Сегеченко І. М., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності, зобов`язання знесення самочинно будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна - двоповерхові котеджі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 позовні вимоги прокурора задоволено:

- скасовано рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. про поділ об`єкта нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_1 (індексний номер рішення: 36395523 від 31.07.2017);

- скасовано рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 (індексний номер рішення: 36395160 від 31.07.2017);

- скасовано рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 (індексний номер рішення: 36395369 від 31.07.2017);

- визнано недійсним договір купівлі продажу від 03.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1152, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І. М. про продаж ОСОБА_2 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ;

- визнано недійсним договір купівлі продажу від 18.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 1282, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В. О. про продаж ОСОБА_2 житлового будинку, загальною площею 117.2 кв.м., житловою площею 47.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ;

- визнано недійсним договір купівлі продажу від 18.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1285, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О. про продаж ОСОБА_2 житлового будинку, загальною площею 117.2 кв.м., житловою площею 47.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнано недійсним договір купівлі продажу від 21.09.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 1689, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. про продаж ОСОБА_4 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 117.2 кв.м., житловою площею 47.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ;

- визнано недійсним договір купівлі продажу від 21.09.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 1691, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. про продаж ОСОБА_6 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 117.2 кв.м., житловою площею 47.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ;

- зобов`язано ОСОБА_2 знести самочинно збудовані двоповерхові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.10.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2019 року скасовано, у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.07.2021 касаційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 06.10.2020 в частині вирішення позовних вимог заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування рішень державного реєстратора про поділ об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 та державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок по АДРЕСА_1 ; про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, а також в частині вирішення позовних вимог заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № і в інтересах держави в особі Одеської міської ради про зобов`язання знесення житлових будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 - залишено без змін.

Постанову Одеського апеляційного суду від 06.10.2020 в частині вирішення позовних вимог заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок по АДРЕСА_1 та в частині вирішення позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Одеської міської ради про зобов`язання знесення житлового будинку по АДРЕСА_1 - скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2019 року.

Постанову Одеського апеляційного суду від 06.10.2020 в частині вирішення позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання знесення житлових будинків по АДРЕСА_3 скасовано, а провадження у цивільній справі в цій частині закрито.

Ухвалою Верховного Суду від 08.09.2021 року справу в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР про зобов`язання ОСОБА_2 знести житлові будинки по АДРЕСА_3 передано до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024, позов Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено частково:

- зобов`язано ОСОБА_2 знести самочинно збудовану двоповерхову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 20.01.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі №520/3561/18 повернуто скаржнику.

20.02.2025 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі № 520/3561/18, прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає наступне.

При вивченні матеріалів касаційної скарги, суд встановив, що касаційна скарга не відповідає вимогам статей 328, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник має чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, мають врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у касаційній скарзі зазначається у чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що скарга не в повній мірі відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки у порушення вимог пункту 4 частини другої цієї статті містить часткове обґрунтування зазначених у касаційній скарзі підстав, передбачених частиною 4 статті 328 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає приписам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, позаяк у ній неналежним чином обґрунтовано підстави, передбачені статтею 328 КАС України.

Водночас касаційна скарга щодо наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів із абстрактним зазначенням, що судами першої та апеляційної інстанцій прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, зазначене не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.

Відповідно до положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Таким чином, скаржнику необхідно усунути зазначені недоліки шляхом подання до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, в якій необхідно конкретизувати підстави оскарження судових рішень у цій справі (з урахуванням мотивів, викладених в даній ухвалі) у відповідності до вимог статті 328 КАС України

Беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано без дотримання вимог, встановлених КАС України, таку треба залишити без руху на підставі статті 332 КАС України та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі №520/3561/18 - залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Т.Г. Стрелець

С.М. Чиркін