Справа № 640/20388/22
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року Справа№640/20388/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про визнання дій протравними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області (далі відповідач-2) з вимогами:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 протиправними;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області від 25 жовтня 2022 року щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві призначити та здійснювати виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 20 вересня 2022 року, з урахуванням періоду його роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року на посаді виконавця робіт.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору на реквізити Окружного адміністративного суду м. Києва в розмірі визначеному законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про визнання дій протравними та зобов`язання вчинити дії за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа №640/20388/22 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

29 січня 2025 року проведений автоматизований розподіл судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду, за результатами якого адміністративна справа №640/20388/22 передана на розгляд судді Молочній І. С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/20388/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про визнання дій протравними та зобов`язання вчинити дії.

19 лютого 2024 року відповідач-2 надав до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року витребувано у відповідачів визначені судом докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року, повторно витребувано у відповідачів визначені судом докази по справі.

28 лютого 2025 року відповідач-2 надав заяву про виконання ухвали суду.

03 березня 2025 року до суду надійшли докази по справі, направлені відповідачем-2 засобами поштового зв`язку.

03 березня 2025 року до суду надійшов лист Київського окружного адміністративного суду, яким долучено, зокрема, уточнений відзив відповідача-1.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року застосовано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року втретє витребувано у відповідача-1 визначені судом докази по справі.

10 березня 2025 року відповідач-1 надав до суду докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року ухвалу суду від 06 березня 2025 року про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, постановлену в даній справі, скасовано.

11 березня 2025 року відповідач-1 надав до суду докази по справі.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 жовтня 2022 року подав до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву та документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV. За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії позивачу від 18 жовтня 2022 року була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Листом вих.№2600-0207-8/14369303 від 03 листопада 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що за результатом розгляду доданих документів із врахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача складає 38 років 07 місяців 24 дні. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року згідно довідки від 04 липня 2018 року №3/42-1, оскільки в записі про правонаступника відсутнє посилання на нормативні документи. Також, у листі зазначено, що оскільки зазначене підприємство з 03 червня 2020 року перебуває в стані припинення діяльності, довідку необхідно надати за підписом ліквідатора.

Позивач зауважує, що таку позицію про відмову в призначенні пільгової пенсії прийняло Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 25 жовтня 2022 року, про що зазначено в листі відповідача-1, проте, самого рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу не надано.

Позивач вважає такі дії протиправними та таким, що порушують його конституційні права позивача. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідач-1 відзив на адміністративний позов до Донецького окружного адміністративного суду не подав.

В наявних в матеріалах справі відзиві та уточненому відзиві на позовну заяву, відповідач-1 заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що 18 жовтня 2022 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, за принципом екстериторіальності таку заяву розглянуто відповідачем-2 та прийнято рішення від 25 жовтня 2022 року про відмову в призначенні пенсії. За результатом розгляду доданих документів із врахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача обчислено та складає 38 років 07 місяців 24 дні. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року згідно довідки від 04 липня 2018 року №3/42-1, оскільки в записі про правонаступника відсутнє посилання на нормативні документи. Оскільки зазначене у довідці підприємство перебуває в стані припинення діяльності, довідку необхідно надати за підписом ліквідатора. Відповідач-1 зауважив, що підставою для винесення відповідачем-2 рішення про відмову в призначенні пенсії є неподання позивачем обов`язкового документа пільгової довідки про підтвердження шкідливих умов праці, й тому у позивача відсутній пільговий стаж для призначення пенсії за віком.

В установлений судом строк відповідач-2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що 23 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV. За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії позивачу була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області. За результатами розгляду заяви позивача від 23 вересня 2022 року про призначення пенсії, 29 вересня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області прийнято рішення за №25 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю правових підстав. 18 жовтня 2022 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV. За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії позивачу від 18 жовтня 2022 року була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. За результатами розгляду заяви позивача від 18 жовтня 2022 року про призначення пенсії, 25 жовтня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за №25 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

Відповідач-2 зазначив, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, розраховано стаж, який склав 38 років 7 місяців 24 дні. Пільговий стаж позивача не визначений. До страхового стажу органом Пенсійного фонду України зараховано всі періоди роботи позивача. До пільгового стажу не зараховано, зокрема, періоди роботи позивача: з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року згідно пільгової довідки №3/42-1 від 04 липня 2018 року, оскільки в пільговій довідці відсутнє посилання на нормативні документи в записі про правонаступництво ліквідованого БУ №9 ПАТ «Трест» Київміськбуд-3». Крім цього, відповідач-2 зауважив, що з 03 червня 2020 року організація знаходиться в стані припинення діяльності, тому відповідну довідку необхідно надати за підписом ліквідатора.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

18 жовтня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV.

До зазначеної заяви позивачем долучено, зокрема, копії: паспорта, рнокпп, диплома, трудової книжки, довідки №3/42-1 від 04 липня 2018 року.

25 жовтня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення №25 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , в якому зазначено, зокрема, що за доданими документами до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року згідно пільгової довідки №3/42-1 від 04 липня 2018 року, оскільки в пільговій довідці відсутнє посилання на нормативні документи в записі про правонаступництво ліквідованого БУ №9 ПАТ «Трест» Київміськбуд-3» в ПАТ «Трест «Київміськбуд-3». Крім того, додатково зазначено, що з 03 червня 2020 року організація знаходиться в стані припинення діяльності, тому відповідну довідку необхідно надати за підписом ліквідатора. Прийнято рішення в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовити, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

03 листопада 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом вих.№2600-0207-8/143693 повідомило позивача про результати розгляду його заяви від 18 жовтня 2022 року №13235 та наданих документів призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, в якому зазначено, зокрема, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 25 жовтня 2022 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV. До пільгового стажу за Списком №2 на роботах із шкідливими та важкими умовами праці не зараховано період роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року згідно довідки №3/42-1 від 04 липня 2018 року, оскільки в записі про правонаступника відсутнє посилання на нормативні документи. Оскільки зазначене в довідці підприємство з 03 червня 2020 року перебуває в стані припинення діяльності, довідку необхідно надати за підписом ліквідатора.

Позивач, не погоджуючись із зазначеними діями відповідачів, звернувся із цим позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» від 04 липня 2018 року вих.№3/42-1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яку підписано генеральним директором та головним бухгалтером, ОСОБА_1 працював повний робочий день в БУ-35, БУ-9 Тресту «Київміськбуд-3», і за період роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року працював на посаді виконавця робіт. Протягом усього періоду трудового стажу в Публічному акціонерному товаристві «Трест «Київміськбуд-3» працював на будівництві нових житлових будинків за посадою виконавця робіт, інших робіт не виконував. За період роботи у відпустці без збереження заробітної плати не знаходився. Характер роботи та умови праці за посадою виконавця робіт дає право на пенсію на пільгових умовах, що передбачено Списком №2, Розділ ХХVII Будівництво, позиція 276 виконавці робіт, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, код КП 1223.2.

Відповідно до записів №5-12 копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16 серпня 1988 року, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 01 жовтня 1990 року по 08 січня 2014 року працював на посаді виконавця робіт будівельної ділянки у Будівельному управлінні №35 Відкритого акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» та Будівельному управлінні №9 Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», де проводилась атестація робочого місця виконавця робіт;

- з 09 січня 2014 року по 12 січня 2017 року працював на посаді виконавця робіт в Приватному акціонерному товаристві «Трест «Київміськбуд-3» по переводу з Будівельного управлінні №9 Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3».

Згідно з довідкою від 13 квітня 2023 року вих.№01-04/23 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яку підписано ліквідатором Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», ОСОБА_1 працював повний робочий день в Будівельному управлінні №35, №9 «Трест «Київміськбуд-3», відпустка без збереження заробітної плати не надавалась. Працював за професією, посадою виконавця робіт (виконроба), що передбачено Списком №2, Розділ ХХVII Будівництво, позиція 27б виконавці робіт, код КП 1223.2., підстава постанова Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зі змінами, у період з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року 26 років 3 місці 12 днів.

Актом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, складеним за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 22 травня 2023 року №2600-1005-1/3906 проведено перевірку достовірності та обґрунтованості довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсії від 13 квітня 2023 року вих.№01-04/23 ОСОБА_1 , виданої Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд-3» за період з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року. В ході перевірки, зокрема, не було надано наказ №7-к від 12 січня 2017 року та особову картку працівника ф.№П-2.

Судом встановлено, що відповідно до протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №25 від 16 червня 2023 року про призначення пенсії ОСОБА_1 з 03 квітня 2023 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV.

Згідно з розрахунком страхового стажу, форма РС-право, до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 зараховано періоди роботи з 01 жовтня 1990 року по 21 лютого 2000 року, з 30 березня 2000 року по 29 березня 2005 року, з 15 квітня 2005 року по 31 серпня 2016 року.

Підсумовуючи, матеріалами справи підтверджено, що на підставі нової довідки від 13 квітня 2023 року вих.№01-04/23 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за підписом ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3») ОСОБА_1 зараховано до його пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 01 жовтня 1990 року по 21 лютого 2000 року, з 30 березня 2000 року по 29 березня 2005 року, з 15 квітня 2005 року по 31 серпня 2016 року та призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 03 квітня 2023 року.

Отже, спірним питанням у справі є правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Так, пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До набрання чинності Законом №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із частиною третьою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зі змінами) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №637).

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Разом із цим, Порядок №637, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17, від 27 березня 2020 року - № 716/617/17.

Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Водночас, суд зауважує, що доказів направлення позивачу копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 25 жовтня 2022 року №25 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм Постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на пільгових роботах) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту безпосередньої зайнятості повний робочий день на пільгових роботах, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Підставою для не зарахування відповідачем-2 до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року згідно пільгової довідки №3/42-1 від 04 липня 2018 року слугувало те, що в пільговій довідці відсутнє посилання на нормативні документи в записі про правонаступництво ліквідованого БУ №9 ПАТ «Трест» Київміськбуд-3» в ПАТ «Трест «Київміськбуд-3». Крім того, додатково зазначено, що з 03 червня 2020 року організація знаходиться в стані припинення діяльності, тому відповідну довідку необхідно надати за підписом ліквідатора, на що суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки №1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162; після 16 січня 2003 року та до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36; а вже з 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

Як встановлено судом вище, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16 серпня 1988 року позивач:

- з 01 жовтня 1990 року по 08 січня 2014 року працював на посаді виконавця робіт будівельної ділянки у Будівельному управлінні №35 Відкритого акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» та Будівельному управлінні №9 Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», де проводилась атестація робочого місця виконавця робіт;

- з 09 січня 2014 року по 12 січня 2017 року працював на посаді виконавця робіт в Приватному акціонерному товаристві «Трест «Київміськбуд-3» по переводу з Будівельного управлінні №9 Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3».

Тобто, спірний період роботи позивача з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року є його безперервним трудовим стажем.

Довідка Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» від 04 липня 2018 року вих.№3/42-1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яку підписано генеральним директором та головним бухгалтером, містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в БУ-35, БУ-9 Тресту «Київміськбуд-3», і за період роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року працював на посаді виконавця робіт. Протягом усього періоду трудового стажу в Публічному акціонерному товаристві «Трест «Київміськбуд-3» працював на будівництві нових житлових будинків за посадою виконавця робіт, інших робіт не виконував. За період роботи у відпустці без збереження заробітної плати не знаходився. Характер роботи та умови праці за посадою виконавця робіт дає право на пенсію на пільгових умовах, що передбачено Списком №2, Розділ ХХVII Будівництво, позиція 276 виконавці робіт, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, код КП 1223.2.

Суд висновує, що вказана довідка містять конкретні відомості визначені Порядком №637 щодо періоду роботи позивача, професій, посад, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

Вказана довідка є чинною та в судовому порядку недійсною не визнавалась.

Окрім того, суд констатує, що записи трудової книжки позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким прописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто, здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58.

Враховуючи досліджені матеріали справи, суд констатує, що записи трудової книжки позивача щодо спірного періоду містять інформацію про роботу на пільгових умовах, а саме те, що позивач працював на посаді виконавця робіт будівельної ділянки, також містять відомості про проведення підприємством атестації робочого місця виконавця робіт.

При цьому, докази, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період відповідачами до суду не надано.

З огляду на викладене, відповідач-2 в порядку частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV мав повноваження перевірити інформацію, що зазначена в наданих заявником документах.

Зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що відповідач-2 надсилав запити до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3», де працював позивач у спірний період, з метою уточнення інформації про факт та характер роботи позивача.

Суд зазначає, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема, отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Водночас, жодних доводів та/або належних та допустимих доказів на їх підтвердження щодо вчинення відповідачем-2 дій в межах наведених повноважень у законодавчо встановлений спосіб з метою отримання відомостей, необхідних для виконання ним функцій, передбачених зазначеними нормами пенсійного законодавства, останнім суду не наведено та не надано.

Наведена бездіяльність відповідача-2 свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання, як пенсійне забезпечення особи, що гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Також, Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 у справі №638/18467/15-а, від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17, від 30 вересня 2021 року в справі №300/860/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Підсумовуючи, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку, що при зверненні із заявою від 18 жовтня 2022 року про призначення пенсії за віком позивачем було надано достатньо доказів, які підтверджують його пільговий характер роботи за періоди з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року, що надає право включення вищевказаного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №2.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Враховуючи, що завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України, судом оцінювались саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач-2, як суб`єкт владних повноважень, при прийнятті рішення від 25 жовтня 2022 року №25.

При цьому, за наслідком викладених доводів і обґрунтувань, є підстави стверджувати, що при розгляді заяви від 18 жовтня 2022 року відповідачем-2 безпідставно не зараховано до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 період роботи з 01 жовтня 1990 року по 12 січня 2017 року.

Незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункту 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі від 29.06.2010 № 1-25/2010 зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Підсумовуючи, суд висновує, що відповідач-2 приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення №50 від 18 червня 2024 року.

З огляду на зазначене, оскільки факт перебування на роботах, що дають право на зарахування періодів такої роботи до пільгового страхового стажу підтверджується належними та допустимими доказами, суд констатує, що рішення від 25 жовтня 2022 року №25 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже, є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, як встановлено судом вище, з 03 квітня 2023 року позивачу вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, та зараховано до його пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 01 жовтня 1990 року по 21 лютого 2000 року, з 30 березня 2000 року по 29 березня 2005 року, з 15 квітня 2005 року по 31 серпня 2016 року, що не заперечується сторонами.

Разом із цим, пунктом 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV передбачено, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2022 року позивач досяг 55-ти річного віку, а із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах звернувся 18 жовтня 2022 року, тобто, в межах трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку. Відтак, відповідачем-2 має бути призначена така пенсія позивачу з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме, у випадку, що розглядається з 20 вересня 2022 року.

Таким чином, після скасування судом рішення, саме відповідач-2 зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до пільгового страхового стажу позивача за Списком №2 безпідставно незараховані періоди роботи з 22 лютого 2000 року по 29 березня 2000 року, з 30 березня 2005 року по 14 квітня 2005 року, з 01 вересня 2016 року по 12 січня 2017 року, призначити позивачу з 20 вересня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, та здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 20 вересня 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимоги позивача про визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки скасування оскаржуваного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача-2, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 25 жовтня 2022 року №25 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 22 лютого 2000 року по 29 березня 2000 року, з 30 березня 2005 року по 14 квітня 2005 року, з 01 вересня 2016 року по 12 січня 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 20 вересня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 20 вересня 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 30 листопада 2022 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно із частиною першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області (місцезнаходження: вул. Кобилянської Ольги, буд. 1/площа Центральна, буд. 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002; ) про визнання дій протравними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 25 жовтня 2022 року №25 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 22 лютого 2000 року по 29 березня 2000 року, з 30 березня 2005 року по 14 квітня 2005 року, з 01 вересня 2016 року по 12 січня 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 20 вересня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 20 вересня 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 березня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна