Справа № 640/28504/21
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року № 640/28504/21

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Діски А. Б.,

за участі секретаря судового засідання Колодуба О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства фінансів України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 163 Міністерства фінансів України від 19.03.2021 про затвердження Положення про форму та зміст структури власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що завантажені з сайту Міністерства фінансів України зразки складання схематичного зображення структури власності не дають повного інформативного відображення порядку складання схематичного зображення відомостей про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи. Оскільки згідно зазначених схем, як зразку, стоять графічні вимоги, які не в змозі відтворити звичайні користувачі персонального комп?ютера, а відтак вимоги до схематичного зображення є таким, що ускладнюють процедуру подачі відомостей у короткі строки. Окрім того, в опублікованих на сайті зразках схематичні зображення носять відомості про декількох осіб бенефіціарів, а тому відображення однієї особи бенефіціара не є відображене в опублікованих зразках, що фактично вказує на неповне надання інформації відповідальним органом про структуру зразків, що зобов`язані подавати особи на реєстрацію кінцевих бенефіціарів. Відтак, відображеного зразка, якого вимагає законодавство України, немає в загальному доступі для доступного розуміння та використання юридичними особами та їх посадовими особами.

Також позивач вказує, що він, як керівник юридичної особи, обмежений в праві подати відомості про структуру власності в електронній формі, оскільки на офіційних сайтах відсутні апаратні можливості для здійснення таких дій. Таким чином, на думку позивача, він обмежений у правах своєчасного та повного виконання вимоги законодавства України в частині здійснення реєстраційних дій по подачі відомостей про кінцевого бенефіціарного власника.

Крім того, зазначає, що оскаржуваним наказом та затвердженим Положенням не забезпечено порядку інформування нотаріусів щодо переліку дій, які вони можуть вчиняти в рамках виконання вимог Положення.

Оскаржуваним наказом та затвердженим ним Положенням не забезпечено порядку інформування нотаріусів щодо переліку дій, які вони можуть вчиняти в рамках виконання вимог Положення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки наказ № 163 розроблено відповідно до частини двадцять четвертої статті 17 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 06.12.2019 № 361-IX «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Прийняття Закону № 361, який набрав чинності 28 квітня 2020 року, є частиною зобов`язань України, взятих в рамках співробітництва з міжнародними партнерами.

Ухвалою суду від 24.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

20.08.2024 справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Дісці А. Б.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду Діски А. Б. від 10.09.2024 прийнято справу до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Представник відповідача подав додаткові пояснення, в яких вважає, що відсутнє порушене право позивача спірним нормативно-правовим актом.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились.

Представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого ухвалою суду від 03.03.2025, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено та вирішено перейти до стадії ухвалення судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.

19.03.2021 Міністерством фінансів України прийнято наказ № 163, яким затверджено Положення про форму та зміст структури власності.

Як вбачається зі змісту цього наказу, його видано відповідно до частини 24 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та пункту 4 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Пунктом 3 Положення визначено, що структура власності за формою є офіційним документом, що являє собою схематичне зображення структури власності юридичної особи, яка відображає всіх осіб, які прямо або опосередковано володіють цією особою самостійно чи спільно з іншими особами або незалежно від формального володіння мають можливість значного впливу на керівництво чи діяльність юридичної особи.

Вважаючи такий наказ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією позовною заявою з вимогою про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 20 серпня 2014 р. Міністерство фінансів України (Мінфін) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінфін є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову, бюджетну та боргову політику, державну політику у сфері міжбюджетних відносин та місцевих бюджетів, державну політику у сфері державного пробірного контролю, бухгалтерського обліку та аудиту, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного фінансового контролю, державного внутрішнього фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, забезпечує формування державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності та забезпечує формування та реалізацію єдиної державної податкової, митної політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, державної політики у сфері контролю за трансфертним ціноутворенням, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку.

Мінфін у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Одним із основних завдань Мінфіну є, зокрема, забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного фінансового контролю, державного внутрішнього фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Мінфін у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції України та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Мінфіну, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Нормативно-правові акти Мінфіну підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази Мінфіну, видані у межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Так, наказом Міністерства фінансів України № 163 від 19 березня 2021 р. затверджено Положення про форму та зміст структури власності.

Відповідно до преамбули наказу, його видано відповідно до частини 24 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та пункту 4 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Частиною 24 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 р. № 755-IV передбачено, що форма та зміст структури власності встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за погодженням з Міністерством юстиції України.

В свою чергу, пунктом 4 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 6 грудня 2019 р. № 361-IX (надалі за текстом - «Закон № 361-IX») установлено, що юридичні особи, зареєстровані до набрання чинності нормативно-правовими актами, якими затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника (крім осіб, зазначених у частині восьмій статті 5-1 цього Закону, та юридичних осіб, які подали відомості про кінцевих бенефіціарних власників та структуру власності), подають інформацію про кінцевого бенефіціарного власника в обсязі, визначеному цим Законом, та структуру власності в порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", протягом шести місяців з дня набрання чинності нормативно-правовими актами, якими будуть затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, але не раніше 90 днів з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У разі виявлення юридичною особою після набрання чинності нормативно-правовими актами, якими будуть затверджені положення про форму та зміст структури власності і методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, неповноти, неточностей чи помилок у раніше поданій державному реєстратору інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи така особа протягом шести місяців з дня набрання чинності такими нормативно-правовими актами повторно подає виправлені відомості в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Таким чином, суд зазначає, що саме на виконання вказаних законів відповідачем прийнято наказ "Про затвердження Положення про форму та зміст структури власності", яке в свою чергу відображає форму і зміст структури власності та встановлює, що за формою вона є офіційним документом, який схематично відображає всіх осіб, які прямо або опосередковано володіють юридичною особою, або незалежно від формального володіння мають можливість значного впливу на керівництво чи діяльність юридичної особи (п. 3 Положення).

Тобто оскаржуване Положення виконує функції підзаконного нормативного акту: містить конкретизацію, роз`яснення та інструкцію щодо заповнення такого документа як структура власності.

Однак, позивач із цим положенням не погоджується, вважає його протиправним, оскільки, на його думку, зразки складання схематичного зображення структури власності, розміщені на сайті Мінфіну, не дають можливості звичайним користувачам легко створювати схематичне зображення.

Окрім того, позивач зазначає, що в опублікованих на сайті зразках схематичні зображення носять відомості про декількох осіб бенефіціарів, водночас в таких зразках відсутнє відображення однієї особи бенефіціара.

З приводу вказаних доводів суд зазначає, що вжите у спірному положенні слово «зразок» означає, що на офіційному вебсайті Міністерства фінансів України оприлюднено приклади можливого схематичного зображення структури власності. Ці приклади не є обов`язковими, а отже не підлягають затвердженню та оприлюдненню в офіційних друкованих виданнях та відповідно, юридичним особам не обов`язково дотримуватись таких зразків. У зв`язку з чим є не обґрунтованими і доводи позивача щодо відсутності зразка для одного бенефіціара.

Більш того, відповідно до абз. 2 п. 6 Положення, структура власності в електронній формі формується програмними засобами у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису керівника юридичної особи відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Таким чином, з огляду на викладене, на законодавчому рівні відсутній обов`язковий однаковий для всіх юридичних осіб зразок схематичного зображення форми структури власності.

Щодо твердження позивача, як на ознаку протиправності наказу Мінфіну №163, про обмеження подання відомостей про структуру власності через електронні сервіси Міністерства юстиції України та сайту ДІЯ, суд зазначає, що спірним наказом Міністерства фінансів України не регулюються технічні питання щодо подачі документів для його реалізації, а згідно п. 6 Положення лише передбачено право керівникам юридичних осіб на подання документів у електронному вигляді.

Суд погоджується з доводами відповідача в цій частині, що Мінфін не є розробником та держателем електронних сервісів Міністерства юстиції України та сайту ДІЯ. А тому такі доводи позивача, як підстава протиправності оскаржуваного наказу також визнаються судом необґрунтованою.

Також позивач зазначає, що оскаржуваним наказом не забезпечено порядку інформування нотаріусів щодо переліку дій, які вони можуть вчиняти в рамках виконання вимог Положення.

Водночас, суд зазначає, що спірним наказом не визначалось зобов`язань та дій для нотаріусів на виконання Положення. Вказане положення розроблено відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 06.12.2019 № 361-IX «Про запобігання та протидію легалізаці (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та відображає форму і зміст структури власності, яка з метою встановлення кінцевого бенефіціарного власника має в обов`язковому порядку надаватися державному реєстратору саме юридичними особами.

Більш того, законодавством України не передбачено обов`язку Міністерства фінансів України інформувати нотаріусів про нові нормативно-правові акти чи доводити до їх відома зміст таких актів. Таким чином наведені позивачем доводи не є доцільними.

Посилання позивача на черги в ЦНАПах та до нотаріусів, спричинені прийняттям оскаржуваного наказу, як перешкода для своєчасного подання форми та структури власності є надуманими, будь-якими доказами не підтверджуються та не можуть бути підставою для скасування спірного наказу.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.03.2025.

Суддя Діска А.Б.