Справа № 160/32240/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства освіти і науки України, відповідача-2: Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
05 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства освіти і науки України, відповідача-2: Державного підприємства «Інфоресурс», в якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України №3/9348-24 від 26.11.2024 року у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача з проханням внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо не порушення позивачем черговості здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а саме, в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - вказати «ТАК, НЕ ПОРУШУЄ». У відповіді на звернення відповідачем було зазначено, що: «… ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку, а тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі було зазначено «Ні, порушує», що відповідає дійсності.». Позивач вважає таку відмову у внесенні змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо не порушення позивачем черговості здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», протиправною, оскільки ОСОБА_1 не порушується черговість здобуття освіти. Позивач зауважив, що для встановлення послідовності здобуття освіти беруться до уваги факти раніше здобутого рівня освіти, що підтверджується документом державного зразка - дипломом чи свідоцтвом, та теперішній рівень здобуття освіти, що є вищим за раніше здобутий. Позивачем лише здобуто базову загальну середню освіту та повну загальну середню освіту та наразі позивач навчається у вищому навчальному закладі для здобуття першого (бакалаврського) рівня освіти, тому, на думку позивача, процес здобуття освіти є послідовним. Отже, позивач вважає, що зазначення у довідці від № 274262 від 04.09.2024 року про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача, що поточне здобуття освіти порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", є протиправним, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
18.12.2024 року відповідачем 1 було надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти ОСОБА_1 01.09.2012 був зарахований на навчання за освітнім рівнем бакалавра до Придніпровської державної академії будівництва та архітектури, відрахований 29.08.2013. 31.08.2024 позивач був зарахований на навчання за освітнім рівнем фахового молодшого бакалавра до ВСП «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля». Відповідач звернув увагу на те, що наступним освітнім рівнем після освітнього рівня бакалавра є освітній рівень магістра, а не фахового молодшого бакалавра. Здобуття освіти на рівні, нижчому ніж рівень попереднього навчання, не вважається послідовним.
Отже, відповідач вважає, що ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку, тому, у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує», що, надумку відповідача відповідає дійсності.
Стосовно внесення змін у картці здобувача освіти в ЄДЕБО, відповідач зазначив, що така вимога позивача не може бути задоволена, оскільки внесення змін до картки здобувача освіти в ЄДЕБО, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 № 752 «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти» (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1060) визначено, що державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Міністерства освіти і науки України, є технічним адміністратором ЄДЕБО.
Внесення змін до картки здобувача освіти в ЄДЕБО, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 № 752 «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти» (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1060) визначено, що державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Міністерства освіти і науки України, є технічним адміністратором ЄДЕБО.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 10 статті 13 Закону України «Про вищу освіту», Міністерство освіти і науки України: бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері вищої освіти, науки, підготовки фахівців з вищою освітою;систематично відстежує та аналізує потреби вітчизняного ринку праці, вносить пропозиції щодо обсягів і напрямів державної підтримки підготовки фахівців з вищою освітою;провадить аналітично-прогностичну діяльність у сфері вищої освіти, визначає тенденції її розвитку, вплив демографічної, етнічної, соціально-економічної ситуації, інфраструктури виробничої та невиробничої сфери, формує стратегічні напрями розвитку вищої освіти з урахуванням науково-технічного прогресу та інших факторів, узагальнює світовий і вітчизняний досвід розвитку вищої освіти; формує пропозиції і розміщує державне замовлення на підготовку фахівців з вищою освітою у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про освіту» та з метою реалізації пункту 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, згідно з дорученням Міністра освіти і науки України від 31.05.2024 № 1/34-Д-24, встановлено алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, здійснено розроблення технічного опису та забезпечено доопрацювання відповідно до нього програмного забезпечення Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
20.12.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що позивач був поновлений до Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на заочну форму навчання за спеціальністю 6.060101 будівництво 01.09.2012 року, надалі 29.08.2013 року позивач був відрахований з даного закладу освіти, отже, позивач не здобув відповідний рівень освіти, не здобув відповідні знання, уміння, навички та загальні компетентності, тому, наразі позивачем не порушується послідовність рівня освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту». Позивач вважає, що зазначення у довідці від № 274262 від 04.09.2024 року про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача, що поточне здобуття освіти порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", є протиправним.
25.12.2024 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких він просив поновити строк на подання доказів у справі.
13.01.2024 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що відповідно до норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач має право на відстрочку, якщо здобуває рівень освіти вищий за раніше здобутий. Тобто, раніше здобутий рівень повинен підтверджуватись відповідним дипломом. Законодавство акцентує увагу на фактично здобутому рівні освіти, оскільки лише завершена освіта може свідчити про відповідний рівень професійних та академічних знань та навичок. Незавершена освіта не є показником досягнення певного рівня, оскільки особа не пройшла весь необхідний навчальний курс і не підтвердила свої знання і вміння. Це положення закріплене в статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка чітко визначає, що відстрочка надається особам, які здобувають новий рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий. Отже, закон вимагає порівнювати поточний рівень освіти із рівнем, який особа вже завершила. Тобто, при визначенні послідовності здобуття освіти слід враховувати фактично здобутий рівень освіти, який наразі позивачем не здобутий.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 21.06.2006 року ОСОБА_1 завершив навчання у Павлоградській загальноосвітній школі І-ІП ступенів № 12 Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_2 .
20.06.2008 року позивачем було завершено навчання у Павлоградській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №12 Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та отримано атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 .
З 01.09.2012 року позивач був поновлений з іншого закладу освіти до Придніпровської державної академії будівництва та архітектури для здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 6.060101 будівництво, але не завершивши навчання, 29.08.2013 року позивач був відрахований. Диплом про здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти не отримував.
Згідно з Довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 274262 від 04.09.2024 року, 01.09.2024 року позивач був зарахований до Відокремленого структурного підрозділу «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» на 1 курс очної денної форми здобуття освіти для здобуття фахового передвищого рівня освіти (фаховий молодший бакалавр) за спеціальністю 206 садово-паркове господарство. Датою початку здобуття освіти є 01.09.2024 рік, а датою завершення здобуття освіти - 30.06.2026 рік.
У Довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 274262 від 04.09.2024 року, де на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти не порушує послідовність, визначеної частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, вказано НІ, ПОРУШУЄ.
22.11.2024 року позивачем було направлено звернення на електронну пошту Міністерства освіти і науки України та на електронну пошту Державного підприємства «Інфоресурс» з проханням внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо не порушення позивачем черговості здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а саме, в розділі На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України Про освіту - вказати ТАК, НЕ ПОРУШУЄ.
Позивачем було отримано відповідь на звернення від Державного підприємства Інфоресурс № 1-13/4376 від 25.11.2024 року, у якій зазначено наступне: «Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України Про звернення громадян надсилаємо за належністю для розгляду в межах компетенції заяву ОСОБА_1 від 22.11.2024 року щодо послідовності здобуття освіти».
Також, позивачем було отримано відповідь на звернення від Директората фахової передвищої, вищої освіти Міністерства освіти і науки України № 3/9348-24 від 26.11.2024 року, у якій зазначено наступне: «Після першого зарахування на навчання для здобуття відповідного рівня освіти, особі, яка приступила до навчання, впродовж періоду навчання надавалися необхідні освітні послуги, які забезпечували, зокрема, формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на тому самому рівні вищої освіти.
Повторне зарахування означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності. У термінах визначення послідовності здобуття освіти це свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку.
Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти ОСОБА_1 01.09.2012 зарахований на навчання за освітнім рівнем бакалавра до Придніпровської державної академії будівництва та архітектури, відрахований 29.08.2013.
31.08.2024 зарахований на навчання за освітнім рівнем фахового молодшого бакалавра до ВСП «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля».
Наголошуємо, що наступним освітнім рівнем після освітнього рівня бакалавра є освітній рівень магістра, а не фахового молодшого бакалавра. Здобуття освіти на рівні, нижчому ніж рівень попереднього навчання, не вважається послідовним.
Таким чином, ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує», що відповідає дійсності».
Вважаючи таку відмову Міністерства освіти і науки України №3/9348-24 від 26.11.2024 року протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 3 статті 53 Конституції України, кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 (далі - Положення № 630), визначено, що Міністерство освіти і науки України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
Міністерство освіти і науки України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно з Указом Президента України від 30.09.2010 № 926 «Про заходи щодо забезпечення пріоритетного розвитку освіти в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 № 752 затверджено Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти. Відповідно до вказаного Положення, Міністерству освіти і науки: забезпечити створення до 1 січня 2012 р. та функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти; розробити та затвердити порядок формування та функціонування зазначеної Єдиної бази.
Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», рівнями освіти є: дошкільна освіта;
базова середня освіта;
профільна середня освіта;
перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;
другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;
третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;
фахова передвища освіта;
початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;
перший (бакалаврський) рівень вищої освіти;
другий (магістерський) рівень вищої освіти;
третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII), вища освіта - це сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.
Абзацами 1-5 частини першої статті 5 Закону № 1556-VII передбачено, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий / освітньо-творчий) рівень.
Тобто, зазначені норми чітко передбачають умову здобуття рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту». Обов`язковою характеристикою є завершеність етапу освіти.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначенійчастиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Тобто, законодавство акцентує увагу на фактично здобутому рівні освіти, оскільки лише завершена освіта може свідчити про відповідний рівень професійних та академічних знань та навичок. (Це прямо випливає з формулювання «раніше здобутий рівень освіти»).
Незавершена освіта не є показником досягнення певного рівня, оскільки особа не пройшла весь необхідний навчальний курс і не підтвердила свої знання і вміння. Це положення закріплене встатті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка чітко визначає, що відстрочка надається особам, які здобувають новий рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий.
Отже, закон вимагає порівнювати поточний рівень освіти із рівнем, який особа вже завершила. Тобто, враховується тільки та освіта, яка дійсно була здобута.
Ні в одному із зазначених вище нормативних актів не встановлено будь-яких особливостей для осіб, які були раніше відраховані із навчального закладу.
Таким чином, лише факт здобуття певного рівня освіти (для вищої факт здобуття освітнього ступеня), а не факт навчання за певним рівнем освіти, надає особі право на здобуття вищого рівня освіти.
При цьому, відрахування особи з навчання за відповідним рівнем освіти не може розцінюватися як здобуття такого рівня освіти.
У своїх роз`ясненнях МОН щодо формування довідки з ЄДЕБО (Лист МОН № 1/9758-24 від 03.06.2024, а.с. 59-60) прирівнює «відрахування» до «здобутого рівня освіти», що не відповідає вищевикладеним положенням чинного законодавства.
Суд зазначає, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №440/170/20.
Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №630 (далі - Положення №630), визначено, що Міністерство освіти і науки України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
Міністерство освіти і науки України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно з підпунктом 78 пункту 4 Положення №630, Міністерство освіти і науки України забезпечує ведення та функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти, інших державних електронних баз та реєстрів, інших інформаційних систем у сфері, що належить до його компетенції.
Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регулюються Закон № 2145-VIII.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону №2145-VIII, у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база або ЄДЕБО).
Пунктом 5 розділу І вищевказаного Положення власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.
Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення, зокрема, розпорядник ЄДЕБО, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Адміністратор ЄДЕБО забезпечує: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО; структурну систематизацію даних, що містяться в ЄДЕБО, відповідно до державних та/або галузевих класифікаторів; взаємодію ЄДЕБО з іншими автоматизованими системами, інформаційними ресурсами та державними реєстрами у випадках та у порядку, визначених законодавством; оброблення, ведення обліку та зберігання в ЄДЕБО замовлень, поданих суб`єктами освітньої діяльності в електронній формі, на формування інформації, що відтворюється в документах про освіту, студентських (учнівських) квитках державного зразка, в порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти; внесення та верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначена відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО; виконання інших заходів із забезпечення функціонування ЄДЕБО у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач був поновлений з 01.09.2012 року з іншого закладу освіти до Придніпровської державної академії будівництва та архітектури для здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 6.060101 будівництво, але, не завершивши навчання, позивач був відрахований 29.08.2013 року. Диплом про здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти позивач не отримував, відтак, позивачем не було здобуто відповідний рівень вищої освіти та, відповідно, позивач не здобув відповідні знання, уміння, навички та загальні компетентності.
Як вбачається з Довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 274262 від 04.09.2024 року, а саме, з розділу «Інформація про документи про освіту», позивач має наступні документи про освіту: Свідоцтво про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 21.06.2006 року, яке видане Павлоградською загальноосвітньою школою І-ІП ступенів № 12 Павлоградської міської ради Дніпропетровської області; Атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 20.06.2008 року, який виданий Павлоградською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 12 Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.
Тобто, в переліку документів про освіту, відсутній диплом, який б підтверджував раніше здобутий перший (бакалаврський) рівень вищої освіти позивачем, тому, посилання відповідача 1 у відповіді на звернення на те, що після першого зарахування на навчання для здобуття відповідного рівня освіти, позивачу, впродовж періоду навчання надавалися необхідні освітні послуги, які забезпечували, зокрема, формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на тому самому рівні вищої освіти не відповідає дійсності, оскільки позивача було відраховано з навчальних закладів та відповідний рівень вищої освіти позивачем не було здобуто.
Таким чином, суд враховує, що позивачем належним чином доведено факт послідовного навчання (здобуття освіти), а також порушення відповідачем чинного законодавства України в частині невірного відображення відомостей у Довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що процес здобуття освіти позивачем є послідовним у розумінні частини другої статті 10 Закону України «Про освіту», проте, Міністерство освіти і науки України в порушення чинного законодавства України не забезпечило належного функціонування системи ЄДЕБО.
Вирішуючи питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У позовній заяві представник позивача просив визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України №3/9348-24 від 26.11.2024 року у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Обираючи спосіб захисту, суд зазначає, що вказаний лист відповідача 1 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень КАС України, якими порушенні права позивача. Фактично мають місце протиправні дії відповідача 1 щодо відмови у внесенні змін до відомостей.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Міністерства освіти і науки України щодо внесення до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомостей щодо порушення позивачем послідовності здобуття рівня освіти.
З метою повного та ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформацію про дотримання позивачем послідовності здобуття рівня освіти відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про освіту», із зазначенням у полі довідки здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»: «Так, не порушує».
Щодо позовних вимог до Державного підприємства «Інфоресурс», то суд вважає, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як було встановлено судом, до повноважень Міністерства освіти і науки України віднесено можливість корегувати відомості у довідках ЄДЕБО щодо послідовності отримання освіти, а Державне підприємство «Інфоресурс» здійснює лише технічну реалізацію доручень МОН.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Приписами частини 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства освіти і науки України, відповідача-2: Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомостей щодо порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття рівня освіти.
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформацію про дотримання ОСОБА_1 послідовності здобуття рівня освіти відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про освіту», із зазначенням у полі довідки здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»: «Так, не порушує».
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в сумі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя В.В. Кальник