Справа № 638/3399/25
Суддя: Невеніцин Є. В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/3399/25
Провадження № 2-а/638/170/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Кассіч Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №454 від 21 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено штрафу у сумі 17000 грн 00 коп. та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працює у НОМЕР_1 ТВУЗ Держспецзв`язку, а тому має підстави для відстрочки від мобілізації, також 25.11.2024 позивачем було надано копію повідомлення про зміну облікових даних до відповідача, проте відповідач все одно виніс оскаржувану постанову. Будь-яких повідомлень про вказаний в постанові виклик позивач не отримував, а дізнався про необхідність прибути після самостійного відвідування. При оновленні військово-облікових даних в застосунку «Резерв+» позивачем зазначено номер свого телефону та електронну адресу, проте на поштовому відправленні номер мобільного телефону позивача не зазначений.

Ухвалою від 26 лютого 2025 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

07.03.2025 надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 14.01.20.25 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою мешкання ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №1943109 з вимогою прибути на 24.01.2025 року о 09-00 год. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до інформації Укрпошти повістка була доставлена 20.01.2025 року, але не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою, та повернута за місцем обслуговування 24.01.2025 року. Поважних причин неприбуття по повістці гр. ОСОБА_1 не надав, тому був поданий у розшук до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

На підставі статті 259 КУпАП, до НП направлено звернення з вимогою щодо доставки порушника для притягнення до адміністративної відповідальності. 21.02.2025 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той же день була винесена постанова №454 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №454 від 21.02.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17000 грн. Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним, без поважних на те причин, не з`явився за викликом по повістці на 24 січня 2025 року о 09-00 год. сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка була доставлена засобами поштового зв`язку 20.01.2025 через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладенням та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання або фактичного місця проживання для уточнення даних з прибуттям до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти, 24.01.2025 повістка повернута за місцем обслуговування, підстава повернення повістки неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За положенням частини 3 ст. 210-1 КУпАП законодавцем визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.

За змістом ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Також, пунктами 21, 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 визначено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ.

Пунктом 41 Порядку № 560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Абзацом 2 п. 34 вказаного Порядку встановлено, що у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Пунктом 41 Порядку передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Таким чином, позивача у справі було належним чином повідомлено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать документи, додані до відзиву на позов, а саме: копія повістки №1943109 від 14.01.2025, якою ОСОБА_1 викликається на 24.01.2025 для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; рекомендоване повідомлення, довідка про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Посилання позивача на Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 року та неповідомлення йому працівником відділення поштового зв`язку про необхідність отримання повістки у телефонному режимі, не підтверджують наявність порушень порядку вручення повістки.

З цього приводу слід зазначити, що згідно вказаних Правил, у разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону. Водночас положення діючого законодавства, зокрема Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, не покладають на відповідача обов`язку із зазначення на поштовому відправленні номеру телефону адресата.

Разом з тим, як вже було встановлено вище, позивач викликався з метою уточнення даних, водночас матеріали справи не містять відомостей про те, які саме дані необхідно було уточнити в ТЦК та СП.

Дослідженням наданих суду доказів встановлено наступне.

Згідно скріншоту застосунку «Резерв +» позивачем уточнено дані вчасно, а саме 18.05.2024.

Відповідно до довідки №54 від 20.02.2025 ОСОБА_1 працює в 2 територіальному вузлі урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України з 25.11.2024.

При цьому, згідно копії журналу обліку та видачі довідок й листів начальника 2 ТВУЗ Держспецв`язку від 26.11.2024, 10.02.2025, роботодавцем позивача надавалася до ІНФОРМАЦІЯ_4 довідка про наявність відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , дана інформація отримана ІНФОРМАЦІЯ_5 27.11.2024 та 12.02.2025.

25.11.2024 начальником НОМЕР_1 ТВУЗ Держспецзв`язку направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про зміну облікових даних на ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям його на роботу до вказаної державної служби. Повідомлення отримано відповідачем 27.11.2024.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.02.2025 ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як працівник державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, на весь період перебування на посаді.

При цьому, як зазначалося вище, відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за викликом РТЦК та СП військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

З практики Європейського суду слідує наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка незаконна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: п.1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; п.2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; п.3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); п.5) добросовісно; п.6) розсудливо; п.8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Направлення позивачу повістки «для уточнення даних» за наявності встановлених та документально підтверджених за результатами розгляду справи даних щодо вчасного уточнення ОСОБА_1 своїх даних через застосунок «Резерв+», направлення начальником 2 ТВУЗ Держспецв`язку 26.11.2024, 10.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_6 довідок про наявність відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , направлення 25.11.2024 начальником НОМЕР_1 ТВУЗ Держспецзв`язку на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про зміну облікових даних на ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям його на роботу до вказаної державної служби, та відсутності інформації від відповідача стосовно того, які саме дані необхідно було уточнити позивачу, ставить під обгрунтований сумнів легитимність такої дії з боку суб`єкта владних повноважень.

Керуючись вищенаведеними вимогами закону та за результатами аналізу обставин справи, що підтверджені дослідженими доказами, суд констатує, що відповідачем не доведено дотримання ним засад, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, при направленні повістки позивачу та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП,

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З наведеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Характерною ознакою суб`єкта владних повноважень є наявність у останнього можливості вчиняти адміністративний вплив (регуляторний, контрольний, охоронний, сервісний тощо) на об`єкти сфери його відання задля виконання ним законодавчо закріплених завдань та функцій.

Разом з тим в даній справі відповідач не довів легитимність винесення оскаржуваної постанови, оскільки не зазначив які саме дані позивач не уточнив з власної вини.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не враховано об`єктивні обставин по справі, такі як самостійне уточнення позивачем даних, отримання ІНФОРМАЦІЯ_2 даних щодо наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача в частині незаконності постанови №454 від 21.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідачем у справі не доведено законність оскаржуваної постанови та відсутність інформації про те, які саме дані слід було уточнити позивачу при його явці в ІНФОРМАЦІЯ_7 по повістці, суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, під час судового розгляду не встановлені, а тому вимога позивача про закриття провадження у справі задоволена бути не може.

Таким чином, після скасування оскаржуваної постанови, справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає направленню на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Новий розгляд справи необхідно провести з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині даного рішення.

Щодо інших доводів позивача, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з наведеним та встановленням судом недостатності даних у справі для висновку про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що має наслідком скасування оскаржуваної постанови, суд не надає окремої оцінки доводам щодо порушень, які, на думку позивача, мали місце при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 (Справа № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 77, 246, 286 КАС України, ст. 7, 251, 280 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування постанови та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову №454 від 21 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Надіслати справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Є.В.Невеніцин