Справа № 140/74/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/74/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.07.2015 по 07.09.2017 та з 22.11.2020 по 01.12.2021 на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», з 01.06.2020 по 22.09.2020 на ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів», з 01.04.2022 по 01.02.2024 на ТОВ «Луцький КХП»; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2015 по 07.09.2017 та з 22.11.2020 по 01.12.2021 на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», з 01.06.2020 по 22.09.2020 на ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів», з 01.04.2022 по 01.02.2024 на ТОВ «Луцький КХП».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 в жовтні 2024 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області з метою уточнення страхового стажу та листом від 21.10.2024 відповідачем надано індивідуальні відомості про застраховану особу (форми ОК-5 та ОК-7) в яких відсутні відомості про сплату страхових внесків за періоди роботи: з 01.07.2015 по 07.09.2017 та з 22.11.2020 по 01.12.2021 на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», з 01.06.2020 по 22.09.2020 на ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів», з 01.04.2022 по 01.02.2024 на ТОВ «Луцький КХП».

Повідомляє, що листом ГУ ДПС у Волинській області від 11.12.2024 було відмовлено у перерахунку страхового стажу, оскільки відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформація про сплату страхових внесків з 01.07.2015 по 07.09.2017 та з 06.11.2020 по 01.12.2021 на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», з 01.06.2020 по 22.09.2020 на ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» та з 01.04.2022 по 01.02.2024 на ТОВ «Луцький КХП» відсутня, а тому відповідач не вбачає підстав для зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу.

Позивач впевнена, що наявність заборгованості у підприємства-страхувальника перед Пенсійним фондом України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи, за який підприємством-страхувальником не сплачено страхові внески, оскільки, відповідальність за їх несплату несе безпосередньо страхувальник, в якому працює застрахована особа, а не працівник, тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-5).

Відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, правом подачі відзиву не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений судом строк не подав, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини п`ятої, сьомої статті 262 КАС України (арк. спр. 24).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Позивач 20.11.2024 звернулася до ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про зарахування до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2015 по 07.09.2017 та з 22.11.2020 по 01.12.2021 на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», з 01.06.2020 по 22.09.2020 на ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів», з 01.04.2022 по 01.02.2024 на ТОВ «Луцький КХП» (арк. спр. 18).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 11.12.2024 №16320-15530/С-02/8-0300/24 проінформовано, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу із системи персоніфікованого обліку при формуванні довідки ОК-5 відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказані періоди роботи. Функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюють органи Державної податкової служби України і лише до їх компетенції входить контроль за дотриманням страхувальниками вимог законодавства, щодо нарахування та сплати єдиного внеску (арк. спр. 19).

Листом від 10.01.2025 №10/С/03-20-24-06-06 Головне управління ДПС у Волинській області повідомлено позивача, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань форму та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, а також здійснює контроль за достовірністю відомостей про осіб, які підтягаються загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (арк. спр. 30).

Уважаючи дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи протиправними, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 12.08.1993 своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 з-поміж інших, містить такі записи про періоди роботи позивача: 04.06.1985 прийнята оператором пульта управління четвертого розряду у відділ готової продукції в Луцькому комбінаті хлібопродуктів №2.; 22.06.2011 Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного комітету України з державного матеріального резерву, відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 №1085 перейменовано в Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України; 04.02.2014 Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України перейменовано в Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2»; 17.11.2014 переведена на посаду начальника виробництва та 07.09.2017 звільнена з роботи на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін; 08.09.2017 прийнята на посаду начальника виробництва млина в Державне підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів»; 17.03.2020 переведена на посаду начальника виробництва; 22.09.2020 звільнена з роботи у зв`язку із закінченням трудового договору на пастві пункту 2 статті 36 КЗпП України; 25.09.2020 прийнята на посаду начальника виробництва в ТОВ «Луцький КХП» звідки була звільнена за угодою сторін 01.02.2024 (арк. спр. 31-35).

Також судом встановлено, що у відповідності до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, ОСОБА_1 з 06.11.2020 по 01.12.2021 працювала за сумісництвом на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» та ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» (арк. спр. 11-14).

Крім того, як зазначено вище, відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон №1058-IV), страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №1058-IV, страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону №1058-IV).

Статтею 15 Закону №1058-IV передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Частиною другою статті 20 Закону №1058-IV передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень статті 106 Закону №1058-ІV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за працівника (позивача) покладений на роботодавця, який має нести відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків. Працівник (позивач) не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством-роботодавцем, на якому він працює.

Таким чином, період роботи позивача з 01.07.2015 по 07.09.2017 та з 22.11.2020 по 01.12.2021 на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», з 01.06.2020 по 22.09.2020 на ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів», з 01.04.2022 по 01.02.2024 на ТОВ «Луцький КХП» має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), з-поміж інших, заява про призначення, перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Відповідно до пункту 4.3. Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно пункту 4.7. Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Пунктом 4.9. Порядку №22-1 передбачено, що документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2017 за № 1464/31332. У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

З наведених вище норм чинного законодавства суд робить висновок про те, що для призначення пенсії (її перерахунку, у тому числі, з урахуванням того чи іншого спірного періоду роботи) особа подає до органів пенсійного фонду відповідну заяву, за наслідками розгляду якої органи пенсійного фонду не пізніше 10 днів після надходження заяви приймають рішення.

Проте, у цій справі доказів звернення позивача до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком або її перерахунок з урахуванням періоду роботи позивача з 01.07.2015 по 07.09.2017 та з 22.11.2020 по 01.12.2021 на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», з 01.06.2020 по 22.09.2020 на ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів», з 01.04.2022 по 01.02.2024 на ТОВ «Луцький КХП» не надано, як не надано й відповідного рішення органів пенсійного фонду яким позивачу було відмовлено у зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Суд зауважує, що лист ГУ ПФУ у Волинській області від 11.12.2024 №16320/15530/С-02/8-0300/24 носить виключно інформаційний характер, який наданий позивачу згідно Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» та не є актом індивідуальної дії, який впливає та порушує права ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що у процесі розгляду заяви про призначення пенсії або її перерахунок пенсійний орган здійснює підрахунок та вирішення питання щодо зарахування стажу роботи. До цього часу наявність або відсутність стажу роботи не впливає на права такої особи. Таким чином, стаж роботи має значення виключно для вирішення питання про призначення пенсії та визначення її розміру.

Отже, не можна вважати, що станом на час звернення позивача з позовними вимогами про зарахування зазначеного періоду роботи до його страхового стажу були порушені відповідні права позивача, тому позовні вимоги, в даному випадку, є передчасними, оскільки відсутні підстави вважати, що пенсійний орган, розглядаючи заяву про призначення пенсії, порушить права позивача та не врахує зазначені періоди роботи.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович