Справа № 640/24377/20
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року ЛуцькСправа № 640/24377/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 , які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про визнання протиправними дій, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ примусового виконання рішень, відповідач), треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Гречух О. Я. щодо повернення ухвали (виконавчого документа) Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі №826/5683/18 без прийняття до виконання; скасувати повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Гречух О.Я. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 №63009001/9; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» відкрити виконавче провадження з виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі №826/5683/18 в частині стягнення штрафу з в.о. начальника ГУ ПФУ в м. Києві Задерейко Ірини Сергіївни штрафу в сумі 21 020,00 грн на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 року у справі №826/5683/18 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та накладення штрафу в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за виконанням рішення у справі №826/5683/18 від 19.08.2019 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Визнано звіт про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі; на виконувача обов`язків начальника ГУ ПФУ в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну., відповідальну за виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019, накладено штраф у розмірі 42 040,00 грн в порядку частини другої статті 382 КАС України; стягнуто в дохід Державного бюджету України половину суми штрафу у розмірі 21 020,00 грн на рахунок Державного бюджету України, другу половину суми штрафу у розмірі 21 020,00 грн стягнути на користь ОСОБА_1 .

Ухвала суду від 31.03.2020 року набрала законної сили з моменту її підписання, та була підтримана постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2020.

У зв`язку із відсутністю добровільної сплати вказаного штрафу, ОСОБА_1 вперше звернувся до відповідача із заявою від 24.04.2020 про відкриття виконавчого провадження, однак позивачу надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із відсутністю строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також у виконавчому документі зазначено два стягувача.

З метою усунення зазначених недоліків, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення та проханням видати позивачу ухвалу (виконавчий лист), де вказати про стягнення на користь ОСОБА_1 , штрафу у розмірі 21 020,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі №826/5683/18 виправлено описку та зазначено строк пред`явлення ухвали від 31.03.2020 до виконання. Також в ухвалі зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 149 КАС України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

У зв`язку із усуненням вказаних у повідомленні від 24.04.2020 недоліків, позивач вдруге звернувся із заявою про її примусове виконання, однак лише 29.09.2020 надійшло повідомлення від 22.09.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із порушення вимог статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не зазначено дату набрання рішення чинності; не зазначено дату народження боржника - фізичної особи; у виконавчому документі зазначено два стягувача; згідно виконавчого документу визнано фізичну особу, однак зазначено ЄДРПОУ юридичної особи.

Уважає, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 №63009001/9 прийнято з грубим порушенням норм діючого законодавства, у зв`язку із чим підлягає скасуванню (арк. спр. 1-7).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №640/24377/20 та призначено справу до судового розгляду (арк. спр. 44-45).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2020 залучено треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ГУ ПФУ в м. Києві та ОСОБА_2 (арк. спр. 57-58).

У своїх поясненнях, поданих 20.11.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва, представник позивача зазначила, що в ухвалі від 31.03.2020 у справі №826/5683/18 штраф накладено на ОСОБА_3 , як на в. о. начальника ГУ ПФУ в м. Києві, отже і адресу зазначено її місця роботи, а відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (арк. спр. 71-75).

Закон України №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 (далі - Закон №2825-IX) набрав чинності 15.12.2022, за приписами статтями 1-2 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

За приписами пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту. Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень Закону №2825-IX та відповідно до Порядку №399, дану справу передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 прийнято адміністративну справу №640/24377/20 до провадження та ухвалено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ КАС України та призначено судове засідання у даній справі на 10:00 год. 13.03.2025 (арк. спр. 87-88).

У відзиві на позовну заяву від 06.03.2025 представник відповідача позовних вимог не визнала та зауважила, що у виконавчому документі, поданому на виконання, не зазначено дату набрання рішення чинності, дата народження боржника - фізичної особи.

Окрім того згідно виконавчого документа боржником визнано фізичну особу однак зазначено код ЄДРПОУ юридичної особи. У відповідності до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

У виконавчому документі, поданому на виконання, зазначено два стягувача, тому 22.09.2020 державним виконавцем керуючись пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а оригінал ухвали направлено на адресу стягувача (арк. спр. 104-107).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 задоволено клопотання представника третьої особи ГУ ПФУ в м. Києві про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (арк. спр. 113-114).

На адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення датовані 10.03.2025 та відповідь на відзив від 11.03.2025, у вказаних документах ОСОБА_1 підтримав позицію, викладену у позовній заяві та додатково наданих поясненнях, які були надіслані до Окружного адміністративного суду м. Києва (арк. спр. 118-121).

ГУ ПФУ в м. Києві та Задерейко І. С. письмових пояснень щодо позову або відзиву, передбачених статтею 165 КАС України, не подали.

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

У судове засідання 13.03.2025 учасники справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (арк. спр. 90-96). При цьому, позивач просив розгляд справи здійснювати без його участі (арк. спр. 125-126).

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України, передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи зазначені норми законодавства та скорочені строки розгляду такої категорії справ, визначені статтею 287 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності встановив такі обставини.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2019 у справі №826/5683/18 позов задоволено, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення з 01.11.2011 розміру пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві проводити виплату пенсії позивача перераховану на підставі постанови Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2010 № 2-А-475/09 з 01.11.2011, а саме: посадового окладу - 1253 (одна тисяча двісті п`ятдесят три) грн 00 коп., окладу за військового звання - 130 (сто тридцять) грн 00 коп., надбавки за вислугу років - 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 05 коп., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 187 (сто вісімдесят сім) грн 95 коп., надбавки за високі досягнення у праці - 933 (дев`ятсот тридцять три) грн 53 коп., доплати від суми пенсії -1340 (одна тисяча триста сорок) грн 00 коп., премії за вересень 2008 року -5791 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто одна) грн 55 коп. та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.11.2011. Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої частини пенсії з 01.11.2011 по фактичну дату виплати недоотриманої частини пенсії.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду: зобов`язано ГУ ПФУ подати до Окружного адміністративного осуду міста Києва звіт про виконання рішення суду протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання ним законної сили (арк. спр. 13-22).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі №826/5683/18, залишеною без змін Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2020, визнано звіт про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі. На виконувача обов`язків начальника ГУ ПФУ в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну, відповідальну за виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019, накладено штраф у розмірі 42 040,00 грн в порядку частини другої статті 382 КАС України.

Ухвалено стягнути в дохід Державного бюджету України половину суми штрафу у розмірі 21 020,00 грн на рахунок Державного бюджету України, другу половину суми штрафу у розмірі 21 020,00 грн стягнути на користь ОСОБА_1 (арк. спр. 23-31).

Відповідачем на адресу позивача надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.04.2020 №, підставою якого була відсутність строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також у виконавчому документі, поданому на виконання, зазначено два стягувача (арк. спр. 32-33).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі №826/5683/18 відмовлено у задоволенні ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення та виправлено описку в ухвалі від 31.03.2020, а саме зазначивши в резолютивній частині «Строк пред`явлення ухвали до виконання в частинні стягнення штрафу в дохід Державного бюджету України до «31» червня 2020 року, в частині стягнення штрафу на користь ОСОБА_1 до «31» березня 2023 року» (арк. спр. 34-35).

Позивачем 10.09.2020 на адресу Відділу примусового виконання рішень направлено заяву про відкриття виконавчого провадження, у відповідь на яку відповідачем на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020.

Підставою повернення слугувала відсутність дати набрання рішенням чинності, дата народження боржника фізичної особи. Окрім того згідно виконавчого документа боржником визнано фізичну особу однак зазначено код ЄДРПОУ юридичної особи та у виконавчому документі, поданому на виконання, зазначено два стягувача (арк. спр. 36-39).

Позивач, задля поновлення своїх прав та інтересів, порушених внаслідок протиправних дій державного виконавця, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону України від 20.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону №1404-VIII на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №749/1181/16-ц, від 08.05.2019 у справі №813/2125/16, від 19.09.2019 у справі №469/1357/16-ц (провадження №61-35493св18), від 14.12.2022 у справі №504/3238/16-ц.

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №39/2561/18-ц (провадження №61-578св19).

Відсутність у виконавчих листах реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника і його дати народження не є безумовною підставою для повернення виконавчих документів, а дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у них вищевказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі 686/3941/19.

Також суд не погоджується із посиланням відповідача про зазначення у виконавчому документі ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, замість реєстраційного номеру облікової картки платника податків, оскільки, у відповідності до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі №826/5683/18, боржником, в даному випадку, виступає посадова особа, а саме виконувач обов`язків начальника ГУ ПФУ в м. Києві, а тому зазначення ідентифікаційного коду ГУ ПФУ в м. Києві є обґрунтованим.

Безпідставними є твердження Відділу примусового виконання рішень щодо відсутності у виконавчому документі дати набрання рішенням чинності, оскільки у зазначеній вище ухвалі наявна примітка «Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України», що надає відповідачу можливості встановити дату набрання ухвали законної сили, а саме з 31.03.2020 (момент її підписання).

В повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 №63009001/9 вказується про порушення вимог частини другої статті 4 Закону №1404-VIII, а саме зазначення двох стягувачів.

Стосовно наведено, суд звертає свою увагу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 у справі №465/5637/18, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 19.08.2020. В даному рішенні зазначається, що положення частини другої статті 4 Закону №1404-VIII та частини п`ятої статті 373 КАС України містять вимоги до виконавчих листів, а не до постанов (в даному випадку ухвали) адміністративного суду, які є виконавчими документами. Наведена позиція також була підтримана і Восьмим апеляційним адміністративним судом у вказаній справі.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень відповідно до Закону №1404-VIII з виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі №826/5683/18 в частині стягнення з в.о. начальника ГУ ПФУ в м. Києві Задерейко І. С. штрафу в сумі 21 020,00 грн на користь ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб`єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов`язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб`єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24 жовтня 2008 року, постанові ВАС України від 28 липня 2015 року справа № К/800/34016/14 відповідно до якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Отож, згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав до суду належних доказів на обґрунтованість прийняття ним оскаржуваного повідомлення, а відтак, не довів його правомірності.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови підлягають до часткового задоволення шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дії Відділу примусового виконання рішень щодо повернення ухвали (виконавчого документа) Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2020 у справі №826/5683/18 без прийняття до виконання; скасувати повідомлення Відділу примусового виконання. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 №63009001/9 та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень відповідно до Закону №1404-VIII повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.09.2020 про відкриття виконавчого провадження, з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, місто Київ, вулиця Олекси Тихого, будинок 32, ідентифікаційний код юридичної особи 43315602), треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ідентифікаційний код юридичної особи 42098368), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, про визнання протиправними дій, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо повернення ухвали (виконавчого документа) Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року у справі №826/5683/18 без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22 вересня 2020 року №63009001/9.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідно до Закону України від 20 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя В.І. Смокович