Справа № 140/8625/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8625/24 пров. № А/857/34404/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року (ухвалене головуючим суддею Денисюк Р.С. у м. Луцьк) у справі № 140/7238/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:

визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком;

скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.03.2024 № 988 та зобов`язати провести нарахування та виплату пенсії за віком з 07.01.2024, зарахувавши до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2000 по 31.12.2003.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що органом Пенсійного фонду позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. До страхового стажу не зараховано період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2000 по 31.12.2003. З такими діями органу Пенсійного фонду позивач не погоджується та посилаючись на наведені у позовній заяві нормативні акти вказує на те, що період зайняття нею підприємницькою діяльністю зі сплатою фіксованого податку з 01.01.2000 по 31.12.2003 (04 р. 00 міс.) підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 09.08.1995 та довідкою ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2024, а тому підлягає зарахуванню до її страхового стажу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.03.2024 №88 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 10.01.2000 по 31.12.2003 та призначити пенсію по віку з 07.01.2024. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003, оскільки період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 30.06.2000 враховується до страхового стажу на підставі довідки про реєстрацію суб`єктом підприємницької діяльності за умови наявності інформації про перебування особи, що звертається за призначенням пенсії, на спрощеній системі оподаткування або із застосуванням фіксованого податку.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.03.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

21.03.2024 ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення № 88 про відмову в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 31 рік. Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж становить 31 рік. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, страховий стаж особи становить 23 роки 6 місяців 27 днів (на право як підприємець (внески) П.3.1 (ПП ЗУ № 1058) становить 29 років 6 місяців 9 днів). За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди сплати фіксованого податку з 10.01.2000 по 31.12.2003 у зв`язку з перетинанням періодів сплати, які зазначені в довідці ГУ ДПС у Волинській області № 290/03-20-24-05-06 від 04.03.2024. Даний період потребує уточнення.

Позивач, вважаючи протиправним спірне рішення, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Згідно статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (згідно сплати страхових внесків).

Згідно частини 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

З системного аналізу наведеної норми слідує, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону № 1058-ІV включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сам лише факт сплати за такий період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (єдиного соціального внеску) незалежно від їх розміру.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з Порядком №637, за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, до трудового стажу зараховується - час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці за період до 01.05.1993, а також, час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 року по 31.12.2017 за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності лише у разі перебування особи на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.

Згідно Порядку 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності (крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування), з 01.07.2000 підтверджується - довідкою з бази даних Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5). Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 09.08.1995 зареєстрована та здійснювала діяльність як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №354491, яке видане Виконавчим комітетом Ковельської міської ради Волинської області та свідоцтво про державну реєстрацію підприємця від 07.07.1997, що видане Ковельським міськвиконкомом (а.с. 7-8).

Довідкою від 04.03.2024 № 290/03-20-24-05-06, що видана ГУ ДПС у Волинській області підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Ковельській ДПІ, як суб`єкт підприємницької діяльності з 09.08.1995 по 03.01.2017. Зокрема, у спірний період з 01.01.2001 по 31.12.2003 перебувала на загальній системі оподаткування із застосуванням фіксованого податку. Валовий дохід згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи за 2000 рік становить 3000 грн, за 2001 рік 1200 грн, за 2002 рік 800 грн та за 2003 рік 3600 грн. Фіксований податок сплачувала у такі періоди: з 10.01.2000 по 08.03.2000, з 10.03.2000 по 08.04.2000, з 10.04.2000 по 09.05.2000, з 12.05.2000 по 08.03.2000, з 10.03.2000 по 08.04.2000, з 10.04.2000 по 09.05.2000, з 12.05.2000 по 10.07.2000, з 12.07.2000 по 09.10.2000, з 11.10.2000 по 09.11.2000, з 12.01.2000 по 11.07.2000, з 13.07.2000 по 31.12.2003 (а.с. 9-10).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, вищезгадана довідка підтверджує здійснення підприємницької діяльності позивачем про перебування позивача на податковому обліку на загальній системі оподаткування та про сплату фіксованого податку у період з 10.01.2000 по 31.12.2003.

Щодо доводів пенсійного органу про те, що даний період, який зазначений в довідці потребує уточненню, оскільки у довідці, виданій ГУ ДПС у Волинській області 04.03.2024 № 290/03-20-24-05-06, перетинаються періоди сплати фіксованого податку з 10.01.2000 по 31.12.2003, то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги та вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не надав доказів, що підтверджують або спростовують сплату ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України у період з 10.01.2000 по 31.12.2003, зокрема, звіти форми № 4-ПФ передбачені Інструкцією № 5-5, документи, які щокварталу подавалися платниками відповідно до вимог Інструкції № 11-1, облікові дані про наявність у позивача недоїмки або інші письмові докази щодо сплати страхових внесків за спірний період.

06.09.1996 набрала чинності Інструкція про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 11-1 від 06.09.1996 (далі - Інструкція №11-1, чинна у період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003).

Відповідно до п. 2.7 Інструкції №11-1 платниками обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду є, зокрема, громадяни, які займаються індивідуальною підприємницькою діяльністю, а також адвокати, приватні нотаріуси.

Пунктом 4.7 Інструкції №11-1 передбачено, що тариф обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду для платників, зазначених у п. 2.7 цієї Інструкції у розмірі 32 відсотки від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 7.2 Інструкції № 11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п. 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

Згідно з пунктом 18.4 Інструкції № 11-1 платники внесків, зазначені в пп. 2.2, 2.3, 2.4, 2.7 цієї Інструкції, зобов`язані зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду протягом трьох років.

Пунктом 19 Інструкції № 11-1 визначено відповідальність платників внесків.

Відповідно до пункту 17.1 контроль за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків, інших платежів, а також витрачанням коштів Пенсійного фонду здійснюється органами Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 7.7 Інструкції № 11-1 орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток № 4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, у період з 06.09.1996 сплата внесків до Пенсійного фонду була обов`язковою в тому числі для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність та не використовують працю найманих працівників. За порушення порядку сплати внесків до Пенсійного фонду Інструкцією №11-1 передбачено відповідальність. При цьому обов`язки щодо видачі довідки згідно з додатком №4, контролю за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків покладався на органи Пенсійного фонду України.

Крім цього, з урахуванням законодавства про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, яке діяло у період здійснення позивачкою підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003. (Інструкція №11-1), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відомості про страховий стаж за вказаний період можуть бути враховані на підставі довідки за формою, передбаченою додатком №4 до Інструкції №11-1, або на підставі облікових даних про сплату страхових внесків, ведення яких віднесено до функцій органів Пенсійного фонду України.

Отже, під час вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 10.01.2000 по 31.12.2003 відповідач був зобов`язаний перевірити облікові дані та звітність про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період, колегія суддів зазначає, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення з відповідними запитами до установ, підприємств, організацій, проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що органами пенсійного фонду вживались відповідні заходи, направлені на всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих позивачем документів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003, а тому з метою ефективного поновлення порушених прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 10.01.2000 по 31.12.2003 та призначити пенсію по віку з 07.01.2024.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі №140/7238/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар