Справа № 522/5454/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/5454/24

Перша інстанція: суддя Ярема Х.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

08 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просив:

- визнати незаконними дії інспектора УПП в Одеській області Паламарчука Є.М. щодо винесення постанови серії ЕНА № 1608975 від 07.03.2024;

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1608975 від 07.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та закрити справу за відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена за відсутності доказів фактичного керування позивачем транспортним засобом та порушення вимог горизонтальної розмітки, що в подальшому стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Щодо позбавлення позивача права керування транспортними засобами за рішенням суду, вказано, що позивач повідомив інспектора поліції, що постанова Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23 оскаржується в апеляційному порядку, тому не набрала законної сили.

Окремо наголошено на порушені процедури притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки позивача позбавлено й права на отримання правової допомоги.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що порушення позивачем дорожньої розмітки підтверджується записом з нагрудної камери поліцейських та наданими поясненнями позивача.

Також інспектором враховано, що позивача на час розгляду справи про адміністративне правопорушення позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23, яка набрала законної сили 15.12.2023 року. Доказів звернення з апеляційною скаргою та поновлення строку на апеляційне оскарження у справі №498/1801/23 позивач не надав.

Крім того не відповідає дійсності посилання позивача на порушення його права на отримання правової допомоги, оскільки позивачу забезпечено можливість отримати юридичну консультацію та жодних перешкод з боку посадових осіб не вчинялось.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30 січня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зокрема, апелянт наполягає на відсутності доказів керуванням ним транспортним засобом та порушення вимог дорожньої розмітки. Також відсутні підстави вважати, що позивач був позбавлений права керування транспортними засобами за рішенням суду, оскільки на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності постанова Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23 перебувала в проваджені Одеського апеляційного суду, тому не набрала законної сили.

Департамент патрульної поліції подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить суд залишити оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2025 року справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні за участі сторін на 12 березня 2025 року о 12:00. Копію ухвали учасники справи отримали у той же день в Електронному кабінеті.

11 березня 2025 року від представника позивача адвоката Коновалової Н.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю у іншому судовому засіданні (справа №824/132/24).

Розглянувши вказане клопотання, колегія судді не вбачає підстав для його задоволення з огляду на скорочені терміни, встановлені для розгляд справи даної категорії.

Крім того, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що адвокат позивача 07.03.2025 року була обізнана про участь у іншому судовому засіданні, що дозволяло позивачу знайти іншого представника або самостійно прибути у судове засідання.

До того ж відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на відсутність 12.03.2025 року інших учасників справи, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України колегія суддів здійснює розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

07.03.2024 року постановою серії ЕНА №1608975, складеною інспектором 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Паламарчуком Є.М., Мацалак І.Р. притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме: 07.03.2024 року в м. Одесі, вул. Новощепний ряд, 5, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 211040 н/з НОМЕР_1 , здійснив перетин дорожньої розмітки 1.16. « 2», позначає острівці, що розділяють транспортні потоки попутних напрямків, чим порушив п. 8.5.1 ПДР (дорожня розмітка п. 1.16.2), при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування строком на 1 рік згідно рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі № 498/1801/23, чим порушив п.2.1а ПДР. Постанова прийнята з урахуванням положень ст.36 КУпАП та накладений штраф у розмірі 20 400 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує, що він є водієм ВАЗ 211040 н/з НОМЕР_1 та здійснив зупинку на острівці безпеки за вказаною у постанові адресою.

Крім того, суд встановив, що постанова Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23, якою ОСОБА_1 визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, набрала законної сили 15.12.2023 року. Отже, станом на дату вчинення правопорушення - 07.03.2024 року, підстави вважати постанову такою, що не набрала законної сили, не було.

Також судом першої інстанції не встановлено порушень процедури накладення адміністративного стягнення, які б спростовали правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух", а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно частини 4 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Департамент патрульної поліції до відзиву на позовну заяву долучив компакт-диски з відеозаписами з нагрудних камер інспекторів поліції, відомості про які внесені до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1608975 від 07.03.2024 року (а.с.70).

Переглянувши надані відеозаписи, колегія суддів вбачає, що позивач самостійно повідомив інспектору поліції про керування транспортним засобом ВАЗ 211040 н/з НОМЕР_1 та перетин дорожньої розмітки 1.16 « 2» з метою відвідування перукаря. Також зазначив, що тричі об`їхав навколо кварталу з метою пошуку вільних місць для паркування, однак не знайшов таких, тому не надовго залишив транспортний засіб, там де він нікому не заважає.

На початку відеозапису 471494 позивач надає інспектору поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 211040 н/з НОМЕР_1 , що додатково вказує, що саме ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу.

Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач жодного разу не зазначив про іншу особу, яка б керувала транспортним засобом.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами доведено факт порушення позивачем дорожньої розмітки 1.16. « 2».

В той же час, постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23 ОСОБА_1 визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. За даними ЄДРСР постанова набрала законної сили 15.12.2023 року.

У поданій апеляційній скарзі позивач наголошує, що станом на час накладення на нього адміністративного стягнення (07.03.2024 року) постанова Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23 перебувала у проваджені Одеського апеляційного суду, проте наданий ним протокол розподілу справи в Одеському апеляційному суді від 11.03.2024 року спростовує наведене.

Отже, станом на 07.03.2024 року, тобто на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, апеляційна скарга не надійшла до Одеського апеляційного суду та не було відкрите апеляційне провадження.

Також колегія суддів зауважує, що позивач надав апеляційну скаргу у справі №498/1801/23 (а.с.27-38), зі змісту якої вбачається, що представник позивача 05.02.2024 року ознайомилась з матеріалами справи №498/1801/23. Отже, як мінімум з 05.02.2024 року позивач обізнаний про позбавлення його права керування транспортними засобами та набрання законної сили постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23, тому повинен був утриматись від керування транспортними засобами.

До того ж, жодних процесуальних рішень з приводу поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 року у справі №498/1801/23 Одеський апеляційний суд у березні 2024 року не приймав.

Отже, 07.03.2024 року позивач керував транспортним засобом, будучи позбавлений права керування за рішенням суду, яке набрало законної сили, чим порушив пункт 2.1 ПДР України.

Стосовно посилань апелянта на порушення процедури накладення адміністративного стягнення, а саме відмову у наданні можливості особі скористатись правовою допомогою та відмові у відкладенні розгляду справи, колегія суддів зазначає, що з наявного відеозапису вбачається, що посадова особа, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення надала водію можливість скористатись правовою допомогою та позивач здійснював консультування з своїм представником у телефонному режимі.

За таких обставин право позивача на отримання правової допомоги реалізовано у обраний ним спосіб та жодних перешкод з боку інспектора поліції судом не виявлено.

Стосовно заявленого клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку перебування представника позивача у іншому місті, колегія суддів зауважує, що інспектор поліції розглянув вказане клопотання та відхилив його, оскільки вимоги чинного законодавства передбачають розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення.

В аспекті встановлених обставин колегія суддів зазначає, що відмова у відкладені розгляду справи не порушує права позивач, оскільки позивач фактично отримував правову допомогу під час розмови зі своїм представником.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 року у справі № 120/12494/23 зазначив, що судовий розгляд відповідно до положень КАС України охоплює собою більшість гарантій учасників публічно-правових відносин, зокрема, в аспекті змагальності, рівності та офіційного з`ясування обставин справи, а тому формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.

Отже, будь-які посилання на порушення процедури нівелюються можливістю особи під час судового розгляду захистити свої права.

В контексті зазначеного, судова колегія звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі №735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять докази, які підтверджують вчинення апелянтом адміністративного правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, а доводи позивача про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності носять формальних характер.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, відповідно до ст.316 КАС України апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко