Справа № 320/42030/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_3 , пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 05.08.2018, виходячи з її вислуги років 23 роки 07 місяців 22 дні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що у підготовці та наданні до пенсійного органу документів для призначення пенсії ОСОБА_1 було протиправно відмовлено у зв`язку із відсутністю календарної вислуги років.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.05.2023 про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з дати оформлення Головним управлінням Національної поліції України в Київській області подання про призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років, з урахуванням вимог частини третьої статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Зазначена апеляційна скарга обґрунтована тим, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років є достатня кількість років у календарному обчисленні, що у даному випадку повинна складати не менше 23 років і 6 місяців.

На думку відповідача, оскільки відповідно до Витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 03.08.2018 №397 о/с підполковника ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції, та вислуга років складає лише 23 роки 00 місяців 08 днів, тому підстави для призначення пенсії за вислугу років відсутні.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом Головного управління НП в Київській області від 03.08.2018 №397о/с ОСОБА_1 , підполковника поліції звільнено зі служби в поліції з 05.03.2018 на підставі 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

У відповідності до довідки Головного управління МВС України в Донецькій області від 30.09.2021 №138/м ОСОБА_1 брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області в період з 01.11.2014 по 23.02.2015.

Відповідно до наказу від 03.08.2018 №397о/с вислуга років позивача станом на дату звільнення - 05.08.2018, складає: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (у календарному обчисленні) - 23 роки 00 місяців 08 днів, вислуга років на пільгових умовах - відсутня; усього вислуги років - 23 роки 00 місяців 08 днів.

У подальшому, наказом №289 о/с від 05.11.2021 до наказу відповідача від 03.08.2018 року №397 о/с внесені зміни, відповідно до яких вислуга років на пільгових умовах обрахована відповідачем як 00 років 07 місяців 14 днів; загальна вислуга - 23 роки 07 місяців 22 дні.

У свою чергу, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №640/2979/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано дії Головного управління Національної поліції в Київській області неправомірними в частині не зарахування ОСОБА_3 до загальної вислуги років вислугу років на пільгових умовах за час служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, в період з 01.11.2014 року по 23.02.2015, а саме: 0 років 09 місяців 22 дні;

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області обчислити ОСОБА_3 загальну вислугу років із зарахуванням вислуги років на пільгових умовах за час служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, в період з 01.11.2014 по 23.02.2015 (0 років 09 місяців 22 дні);

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області належним чином оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років (23 поки 09 місяців 30 днів) з зарахуванням вислуги років на пільгових умовах за час служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення них заходів, в період з 01.11.2014 по 23.02.2015 (0 років 09 місяців 22 дні).

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №640/2979/22 скасовано в частині задоволення позову про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Київській області в частині не зарахування ОСОБА_3 до загальної вислуги років вислугу років на пільгових умовах за час служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, в період з 01.11.2014 року по 23.02.2015 року, а саме: 0 років 09 місяців 22 дні та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Київській області обчислити ОСОБА_3 загальну вислугу років із зарахуванням вислуги років на пільгових умовах за час служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, в період з 01.11.2014 по 23.02.2015 (0 років 09 місяців 22 дні).

У вказаній частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №640/2979/22 в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Київській області належним чином оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років (23 роки 09 місяців 30 днів) з зарахуванням вислуги років на пільгових умовах за час служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення них заходів, в період з 01.11.2014 року по 23.02.2015 року (0 років 09 місяців 22 дні) змінено, викладено в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області належним чином оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років (23 роки 07 місяці 22 дні) з зарахуванням вислуги років на пільгових умовах за час служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення них заходів, в період з 01.11.2014 по 23.02.2015».

Як наслідок, Головним управлінням Національної поліції України в Київській області подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області подання з відповідними документами для призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.05.2023 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_3 , мотивоване тим, що згідно подання Головного управління Національної поліції в Київській області на момент звільнення (05.08.2018) ОСОБА_2 має вислугу років (календарну) 23 роки 00 місяців 08 днів.

При цьому, пенсійним фондом проінформовано, що згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовим надстрокової служби та військовослужбовцям за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2017 по 30.09.2018 і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше.

Не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач набула права на призначення їй пенсії статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», так як її календарна вислуга з урахуванням пільгового обчислення становить 23 роки 7 місяців 22 дні, тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.05.2023 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років задоволенню не підлягають, оскільки належним способом захисту порушених прав у даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19.05.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які проходили службу, зокрема в органах внутрішніх справ, Національній поліції є, зокрема Закон «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно преамбули Закону № 2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Згідно пункту «б» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань.

Нормами статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (Постанова від 17.07.1992 №393).

У відповідності до підпункту «а» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Втім, у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Таким чином, у справі № 805/3923/18-а Верховний Суд прийшов до висновків, що для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII, враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, де зазначено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 вказав, що Закон №2262-ХІІ як єдину, обов?язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов?язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до постанови Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22 для призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.

Аналогічна позиція також підтримана Верховним Судом в постанові від 07.09.2023 по справі № 560/9478/22.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом Головного управління НП в Київській області від 03.08.2018 №397о/с ОСОБА_1 , підполковника поліції звільнено зі служби в поліції з 05.03.2018 на підставі 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до наказу від 03.08.2018 №397о/с вислуга років позивача станом на дату звільнення - 05.08.2018, складає: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (у календарному обчисленні) - 23 роки 00 місяців 08 днів, вислуга років на пільгових умовах - відсутня; усього вислуги років - 23 роки 00 місяців 08 днів.

У подальшому, наказом №289 о/с від 05.11.2021 до наказу відповідача від 03.08.2018 року №397 о/с внесені зміни, відповідно до яких вислуга років на пільгових умовах обрахована відповідачем як 00 років 07 місяців 14 днів; загальна вислуга - 23 роки 07 місяців 22 дні.

Разом з тим, зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022, внесено пізніше, ніж дата, станом на яку відповідачем обчислено вислугу років позивача (05.03.2018 - дата звільнення зі служби в поліції).

Отже, станом на дату звільнення позивача зі служби в поліції діяла норма, яка передбачала, що календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах.

З огляду на вказане, позивач набула права на призначення їй пенсії статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки її календарна вислуга з урахуванням пільгового обчислення становить 23 роки 7 місяців 22 дні.

У свою чергу, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він при прийнятті рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи.

Враховуючи положення статті 50 Закону № 2262-ХІІ, пенсію має бути призначено з дати оформленням Головним управлінням Національної поліції України в Київській області подання про призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років, з урахуванням вимог частини третьої статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не з 5 серпня 2018 року, як про це зазначає позивач.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19.05.2023 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

М.І. Кобаль