Справа № 541/424/25
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/424/25
Номер провадження 2-а/541/17/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 березня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги наступним. Постановою № 384 від 24 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Копію вказаної постанови позивачу було вручено в порушення порядку та строків, встановлених ст. 285 КУпАП, 24 січня 2025 року у відділі ДВС. Зазначену постанову позивач вважає незаконною з наступних підстав. Після отримання повістки ОСОБА_1 у зазначену в ній дату прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте через велику чергу та попередній запис до лікаря він не зміг потрапити у визначений час до першого відділу, про що на місці повідомив чергового. 08 жовтня 2024 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 384, за змістом якого ОСОБА_1 інкримінується невиконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. 1 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. При цьому ч. 10 ст. 1 вищевказаного Закону містить у собі 7 абзаців, тому не зрозуміло, яке саме правопорушення інкриміновано позивачу. Також протокол не містить чіткого зазначення порушення позивачем жодного з 11 підпунктів п. 1 додатку 2 до Порядку організації ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Розгляд протоколу повинен був відбуватися о 09 год 00 хв. 11 жовтня 2024 року, але оскільки 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було затримано працівниками РТЦК та поліцейськими, які жорстоко його побили, а після доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де позивач знову піддавався приниженню та побиттю, позивач просив проводити розгляд його справи за участю захисника, в протоколі зазначив, що своєї вини він не визнає. Додому ОСОБА_1 відпустили 09 жовтня 2024 року, і в зв`язку з погіршенням стану здоров`я після спілкування з військовими та поліцейськими позивач звернувся до закладу охорони здоров`я та з 10 по 18 жовтня 2024 року проходив курс лікування. З вказаної причини позивач із захисником 11 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду його справи не з`явилися. Після вказаної дати про нові день і час розгляду справи він не повідомлявся. Однак, 24 січня 2025 року у відділі ДВС позивач отримав копію постанови від 24 жовтня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові невірно зазначено його РНОКПП, в описовій частині постанови його прізвище. Рукописні тексти в постанові, підпис виконані не ним, що свідчить про підроблення постанови. Зміст обвинувачення, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення від 08 жовтня 2024 року, суттєво відрізняється від змісту правопорушення, зазначеного в описовій частині оскаржуваної постанови. Вважає, що адміністративне стягнення на нього було накладено без врахування його пояснень, без оцінки його доводів, заперечень та можливих наявних клопотань щодо долучення до матеріалів справи доказів його невинуватості. З урахуванням зазначеного просив поновити йому строк звернення до суду, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2024 року № 384, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Згідно з постановою від 24 жовтня 2024 року № 384 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною статтею та піддано до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн (а.с. 6).

У постанові зазначено наступне. ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_4 . 08 жовтня 2024 року доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівниками поліції м. Гадяч. 20 вересня 2024 року отримав повістку № 2134 для уточнення облікових даних та прибуття до першого відділу РТЦК на 09 год 00 хв. 21 вересня 2024 року. ОСОБА_1 у вказаний термін не прибув, про причину неприбуття не повідомив, тобто в особливий період не виконав вимоги абз. 1, 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно із заявою до відділу ДВС від 24 січня 2025 року зазначену вище постанову позивачем було отримано в цей день (а.с. 7).

Слід зазначити, що у протоколі № 384 про адміністративне правопорушення від 08 жовтня 2024 року, на підставі якого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, вказано по порушення останнім вимог ст. 1 ч. 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, п. 1 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 (а.с. 9).

Згідно з вказаним протоколом розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 09 год 00 хв. 11 жовтня 2024 року. ОСОБА_1 в протоколі зазначив, що свою вину він не визнає, оскільки не прибув з поважних причин, а також вказав про намір розгляду справи в присутності захисника.

Згідно з Інформаційною довідкою з електронної системи охорони здоров`я та медичного висновку ОСОБА_1 перебував на лікуванні в КНП «Гадяцька МЦЛ» Гадяцької міської ради з 10 по 18 жовтня 2024 року (а.с. 13, 14).

Заявою від 11 жовтня 2024 року позивач повідомив начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість прибуття за повісткою в зв`язку з перебуванням на лікарняному (а.с. 17).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обовязки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності з ч. 1 ст. 22 вказаного Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобовязані зявитися: військовозобовязані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обовязків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобовязані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобовязані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобовязані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобовязані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобовязаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як визначено ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобовязаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобовязаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву, не надано доказів на спростування тверджень позивача.

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про наявність чисельних порушень відповідачем під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 під час складання оскаржуваної постанови було порушено право позивача на захист суду не надано відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи; останній був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, надати пояснення, докази на підтвердження неможливості прибуття до РТЦК; зміст постанови № 384 від 24 жовтня 2024 року не відповідає змісту протоколу № 384 від 08 жовтня 2024 року, на підставі якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім зазначеного, суд вважає, що позивачем надано докази несвоєчасного отримання ним оскаржуваної постанови.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи норми діючого законодавства та матеріали справи, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2024 року № 384 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 березня 2025 року.

Суддя: О. М. Вірченко