Справа № 380/20723/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/20723/24 пров. № А/857/34765/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року (прийняту в м. Львові суддею Потабенко В. А.; повну ухвалу складено 12 грудня 2024 року) про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 380/20723/24 за позовом громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень про заборону в`їзду в Україну,

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2024 року громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 через свого представника Балаєва Ф. Д. звернувся Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про заборону в`їзду в Україну від 09 серпня 2022 року, яким заборонено громадянинові Азербайджану ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд в Україну строком на 5 років, до 09 серпня 2027 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про заборону в`їзду в Україну від 15 листопада 2022 року № 735, яким заборонено громадянинові Азербайджану ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд в Україну строком на 3 роки, до 15 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень було залишено без руху.

24 жовтня 2024 до суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви (за вх. № 78877) в частині сплати судового збору.

Ухвалою від 28 жовтня 2024 року суддя Львівського окружного адміністративного суду відкрила спрощене позовне провадження у справі і вирішила розглядати таку без виклику сторін.

11 листопада 2024 року за вх. № 83288 представник Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Ухвалою судді від 25 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Від позивача 05 грудня 2024 року за вх. № 90116 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи пасивний характер поведінки позивача та відсутність будь-яких об`єктивних перешкод у своєчасному зверненні до суду з відповідним позовом, суд першої інстанції дійшов висновку, що останній не навів поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, у зв`язку з чим ухвалою від 12 грудня 2024 року залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Не погодившись із ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду, її оскаржив через свого представника Алішов Ельчін, який вважає, що вказана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для вирішення питання про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також без урахування доказів, які подані на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду із цим позовом. Тому просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги, з покликаннями на фактичні обставини справи, норми законодавства та судову практику, обґрунтовано зокрема тим, що позивач ОСОБА_2 з часу видворення з території України і по цей час перебуває в Азербайджанській Республіці, а тому реалізація ним прав на користування правовою допомогою в Україні є ускладненою та тривалою.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області подала відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

З покликаннями на фактичні обставини справи, норми законодавства покликалася, зокрема, на те, що із відповідей ДПС України від 02.02.2014 та ДМС України від 09.02.2024 представник позивача був обізнаний про рішення ГУ ДМС України у Львівській області, проте перший адвокатський запит до ГУ ДМС у Львівській області був направлений лише 21.05.2024, тобто через значний проміжок часу, що свідчить про пасивну поведінку зі сторони позивача, оскільки неналежним чином використовуються визначені законом процесуальні права та процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку та пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

За приписами частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом частин першої та другої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Предметом оскарження у цій справі є рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про заборону в`їзду в Україну від 09 серпня 2022 року та від 15 листопада 2022 року, якими заборонено громадянинові Азербайджану ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд в Україну строком на 5 років, до 09 серпня 2027 року та до 15 листопада 2025 року відповідно.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції мотивував її тим, що з моменту одержання відповіді ДМС України від 09 лютого 2024 року позивачу та його представнику стало достеменно відомо про прийняті щодо ОСОБА_1 рішення, що давало також можливість оскаржити їх в суді.

Натомість, позивач звернувся до суду лише 08 жовтня 2024 року, тобто з пропуском строку, передбаченим статтею 122 КАС України.

Обґрунтування позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду мають абстрактний характер та не підтверджуються належними доказами, а причини та обставини, які б дійсно перешкоджали позивачу звернутись до суду з позовом саме в цей період, не зазначені.

Як видно із матеріалів справи та пояснень представника позивача у судовому засіданні, ОСОБА_2 до 28 жовтня 2023 року перебував поза межами України і докази того, що позивач знав про оскаржувані рішення, у справі відсутні.

28 жовтня 2023 року при спробі перетину державного кордону України позивач отримав рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову в перетині державного кордону України; причина: «спрацювання бази даних 1.1, індекс «Д» заборона в`їзду в Україну».

Перебуваючи в Республіці Азербайджан, позивач зміг знайти адвоката в Україні для надання правової допомоги у справі та укласти договір про надання правової допомоги лише 29 січня 2024 року.

31 січня 2024 року адвокатом Балаєвим Ф. було надіслано запит до Державної прикордонної служби за вих. № 31-01/24 про надання інформації та підтверджуючих документів, якими встановлено обмеження у перетині державного кордону України громадянину Азербайджану ОСОБА_5 .

Того ж дня адвокат Балаєв Ф. надіслав адвокатський запит за вих. № 31-01/24-1 до Державної міграційної служби України про надання інформації щодо підстав відмови у перетинанні державного кордону України громадянином Азербайджану ОСОБА_6 .

За вих. № 19-8034/18/24 від 02.02.2024 Адміністрація Держприкордонслужби надіслала адвокату Балаєву Ф. відповідь про те, що нею виконуються доручення Головного Управління Державної міграційної служби України у Львівській області:

- від 10.08.2022 № 4601.4.2-7362/46.2-22 щодо заборони в`їзду в Україну строком до 09.08.2027;

- від 15.11.2022 № 4601.4.2-10891/46.2-22 щодо заборони в`їзду в Україну строком до 15.11.2025.

Водночас, було повідомлено про неможливість надання копій запитуваних документів.

Також Державна міграційна служба України надіслала адвокату Балаєву Ф. відповідь за вих. № 8.3-1372/2-24 від 09.02.2024 про те, що Головним управлінням ДМС України у Львівській області двічі приймалося рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 .

Вказала, що у зв`язку з невиконанням адміністративного стягнення, накладеного 02.06.2022 постановою у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 2023 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 15 листопада 2022 року прийняло рішення про заборону в`їзду в Україну вищевказаному іноземцю відповідно до абзацу сьомого частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строком на 3 роки.

Також зазначила, що у ДМС України відсутні правові підстави для надання копії вказаних документів.

Проте, у зв`язку зі зміною поштової адреси адвокат Балаєв Ф. відповіді не отримав.

Листом від 22.03.2024 за вих. № 22-03/24 адвокат Балаєв Ф. звернувся до Державної міграційної служби з проханням про повторне надсилання відповіді на запит від 31.01.2024 № 31-01/24 у зв`язку зі зміною поштової адреси.

На вказаний запит Державна міграційна служба України листом від 01.04.24 за вихідним № 4.2.1-3146/2-24 повторно надіслала адвокату паперову копію оригіналу електронного документа від 09.02.2024 № 8.3-1372/2-24.

Позаяк у відповіді вказано про невиконання адміністративного стягнення, накладеного 02.06.2022 постановою у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 2023 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адвокат зайнявся з`ясуванням питанням сплати штрафу та підтвердження надходження коштів відповідно до вказаної вище постанови та пошуком квитанції про таку сплату.

02 травня 2024 року адвокат отримав у відділенні «Приватбанку» дублікат чека від 30.06.2022 про сплату адміністративного штрафу, копію якого надіслав 13 травня 2024 року до Державної міграційної служби та просив скасувати рішення про заборону в`їзду в України громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також він звернувся із відповідним листом від 21.05.2024 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, яке листом від 05.06.2024 № 4601.03-01-8104.46.1-24 повідомило, що штраф повинен бути сплачений не пізніше 15 днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження - не пізніше 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Позаяк квитанцію про підтвердження сплати штрафу до територіального органу (підрозділу) Державної міграційної служби України Алішов Ельчін своєчасно не надав, постанову про накладення стягнення було направлено до Державної виконавчої служби.

У зв`язку із цим листом від 10 липня 2024 року адвокат звернувся до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про надання копії завірених рішень про заборону громадянинові Азербайджану ОСОБА_3 в`їзду в Україну; також просив надати підтвердження надходження коштів, сплачених як штраф за постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Листом від 16 липня 2024 року Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області надало на запит адвоката копії завірених рішень про заборону громадянинові Азербайджану ОСОБА_3 в`їзду в Україну, а 08 жовтня 2024 року адвокат в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду.

Аналізуючи зазначені обставини, колегія суддів зазначає таке.

Як видно із зазначених вище обставин, представнику позивача надсилалася відповідь ДМС України від 09.02.2024, проте, у зв`язку зі зміною поштової адреси адвокат Балаєв Ф. відповіді не отримав та на повторний запит отримав таку відповідь від 01.04.2024.

Також представнику позивача надсилалася відповідь ДПС України від 02.02.2014, у яких зазначалося про оскаржувані рішення.

Разом з тим, судом першої інстанції не було встановлено - чи отримував представник позивача вказану відповідь і коли.

Надалі листами від 21.05.2024 та 10.07.2024 представник позивача звертався до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області із квитанцією про сплату штрафу з метою скасування оскаржуваних рішень, на що отримав відповіді від 05.06.2024 та від 16.07.2024 про те, що позивач своєчасно не надав до органу ДМС України, а тому постанову про накладення стягнення було направлено до Державної виконавчої служби.

Проте, судом не з`ясовано - з яких причин надсилалася повторна відповідь і чи отримував представник попереднього листа.

Також листом ГУ ДМС у Львівській області від 16 липня 2024 року представник позивача отримав копії завірених рішень про заборону громадянинові Азербайджану ОСОБА_3 в`їзду в Україну, а 08 жовтня 2024 року звернувся до суду.

Як видно із зазначеного, представник позивача намагався в позасудовому порядку урегулювати спірні правовідносини (оскаржити рішення).

За приписами частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено, чи передбачена законом можливість досудового порядку вирішення спору, що, сукупно з іншими обставинами, має значення для вирішення питання про дотримання/пропущення представником позивача строку звернення до суду із цим позовом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, що призвело до передчасного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Решта доводів апеляційної скарги на правильність вирішення питання щодо дотримання/пропуску представником позивача строків звернення до суду не впливають, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 380/20723/24 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 10.03.25