Справа № 420/20365/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20365/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року, прийняте у складі суду судді Іванова Е.А. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач просив суд визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо необчислення вислуги років позивачу з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 обчислити вислугу років позивачу з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не врахування позивачу до вислуги років 02 роки 07 місяців 00 діб; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 врахувати позивачу до вислуги років 2 роки 07 місяців 00 діб; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не видання наказу щодо встановлення надбавки за вислугу років позивачу з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видати наказ щодо встановлення надбавки за вислугу років позивачу з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не здійснення перерахунку грошового забезпечення у частині надбавки за вислугу років на військовій службі позивачу у розмірі. 40 відсотків з 01.07.2024; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити перерахунок грошового забезпечення у частині надбавки за вислугу років на військовій службі позивачу у розмірі 40 відсотків з 01.07.2024.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року в адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо необчислення вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 обчислити вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не врахування станом на 01.01.2024р. ОСОБА_1 до календарної вислуги років 01 рік 05 місяць 29 днів та 1місяць 21 день пільгової вислуги. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 врахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років визначеної станом на 01.01.2024 року наказом №2 від 01.01.2024 року додатково 1рік 05 місяць 29 днів та 1 місяць 21 день пільгової вислуги станом. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не видання наказу щодо встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 видати наказ щодо встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням матеріалів особової справи та наданих до рапорту від 17.06.2024 додаткових матеріалів станом на 01.07.2024 щодо календарної, пільгової та загальної вислуги з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції частково ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд помилково та безпідставно зазначив про неможливість врахування періоду навчання в ОПУ як 2 роки 06 місяців, так як на час навчання позивача термін строкової служби становив 18 місяців. до позивної заяви). Враховуючи безперервність перебування позивача на службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 у період з 22.04.2022 по 01.06.2024, та з урахуванням наявності у позивача станом на час прийняття на службу вислуги років, визначеної у наказі ГУ ДФС в Одеській області №2-о-ДФС від 14.06.2024, позивач робить висновок про помилковість обрахування в наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 01.01.2024 року його календарної, пільгової та загальної вислуги років.

Представником відповідача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому представник просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог, при цьому відповідач не скористався своїм процесуальним правом на апеляційне оскарження, апеляційний перегляд здійснюється виключно в частині доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконання Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, 22.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 призвали по загальній мобілізації.

Позивач з 22.04.2022 проходить військову службу у відповідача, як військовослужбовець військової служби за мобілізацією. Відповідач, який є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 і саме останній здійснює виплату грошового забезпечення позивачу.

21.05.2024р. позивач звернувся з рапортом до відповідача щодо отримання інформації щодо його календарної та пільгової вислуги років та отримання інформації щодо наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 яким встановлена йому вислуга років.

05.06.2024 за вих. № 5305 позивач отримав відповідь, з якої дізнався, що за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.01.2024 № 2 «Про встановлення надбавки за вислугу років військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 01.01.2024 року» його вислуга років складає у календарному обчисленні -13 років 08 місяців 02 дні, а у пільговому - 00 років 00 місяців 00 днів, загальна - 13 років 08 місяців 02 дні. Вислуга років обчислювалась на підставі особової справи та документів, що підтверджують проходження військової служби у особовій справі.

17.06.2024 року позивач подав до відповідач рапорт до якого додав послужний список, наказ ДФС від 14.06.2024 року №2-о-ДФС, наказ ГУ Міндоходів в Одеській області №466-о від 21.10.2013р., довідку від 14.06.2024р. №257/ДФС та просив перерахувати вислугу років станом на 01.07.2024р. щодо календарної, пільгової та загальної вислуги років, та оголосити це наказом.

Відповідач рішення щодо його рапорту не прийняв, та доказів що це спростовують матеріали справи не містять.

Позивач вважає, що його вислуга років станом на 01.01.2024 повинна складати: календарна 15 років 10 місяців 19 днів, пільгова 00 років 03 місяці 12 днів, загальна 16 років 03 місяців 22 дні.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача та розрахунком вислуги років, позивач звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставним є врахування періоду навчання в ОПУ як 2 роки 06 місяців, так як на час навчання позивача в ОПУ термін строкової служби становив 18 місяців (01рік 06 місяців). Крім того, за висновками суду, позивач помилково рахує термін пільгової пенсії як 03 місяці 12 днів, тоді як її термін складає 1 місяць 21 день, виходячи з того, що згідно із записом у послужному списку (а.с.27) період як пільговий внесений працедавцем 03 місяця 14 днів (з 21.07.2005 по 03.11.2005р.). В свою чергу, вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_2 суд першої інстанції визнав передчасними.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ (в редакції, чинній на час навчання позивача на військовій кафедрі Одеського політехнічного інституту) військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України. Частиною другою вказаної статті визначено, що видом військової служби, зокрема, є військова служба студентів військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів.

Порядок військової підготовки студентів (курсантів) навчальних закладів врегульовано статтею 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за №2232-ХІІ (в редакції чинній на час навчання позивача). Так, військову підготовку студентів (курсантів) вищих навчальних закладів (денної форми навчання) за програмою офіцерів запасу проходять чоловіки віком до 27 років, придатні до військової служби за станом здоров`я, а військово-медичну підготовку - також жінки - студентки вищих медичних навчальних закладів. Зарахування на військову кафедру (факультет військової підготовки, відділення військової підготовки) провадиться на добровільних умовах відповідно до особистих заяв на засадах, визначених контрактом. Розробка і затвердження програми військової підготовки покладається на Міністерство оборони України разом з Міністерством освіти України та іншими заінтересованими органами державного управління. Період військової підготовки зараховується як строкова військова служба.

Згідно з частиною четвертою цієї статті перелік навчальних закладів, в яких проводиться військова підготовка студентів (курсантів), порядок її проведення визначаються Кабінетом Міністрів України. Військові кафедри (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки) є структурними підрозділами вищих навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19 серпня 1992 року №490 (в редакції, чинній на час навчання позивача) затверджено Перелік вищих навчальних закладів, в яких здійснюватиметься військова підготовка студентів, до якого входив і Одеський політехнічний інститут, у якому позивач проходив навчання на кафедрі військової підготовки.

Таким чином суд дійшов висновку, що при проходженні навчання на військовій кафедрі і у період дії Закону № 2232-ХІІ у відповідній редакції, чинним законодавством було передбачено, що період військової підготовки зараховується як строкова військова служба і такий підлягає зарахуванню до вислуги років.

Натомість, строкова військова служба, строк якої на той час відповідно до п. 3 Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року N 174/93 для солдатів, матросів, сержантів і старшин був встановлений для солдатів і сержантів, які проходять строкову службу в Збройних Силах України, Національній гвардії України, Прикордонних військах України, інших військових формуваннях та Службі безпеки України, складав - 18 місяців, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період проходження військової підготовки в ОПІ повинен рахуватись як 18 місяців строкової військової служби а не 2 роки 06 місяців 14 днів.

У цьому контексті, колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на приписи статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII) та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393).

Так, згідно преамбули Закону № 2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких в є наявність певної вислуги років.

Стаття 17-1 Закону № 2262-XII передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищезазначених вимог Закону № 2262-XII Кабінетом Міністрів України Постановою № 393 затверджено "Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апелянт помилково вдається до аналізу норм, що регулюють умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення (Закон № 2262-XII, Постанова №393) у контексті права позивача на зарахування на пільгових умовах вислуги років для цілей встановлення йому надбавки за вислугу років.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач помилково рахує термін пільгової пенсії як 03 місяці 12 днів, тоді як її термін складає 1 місяць 21 день, виходячи з того, що згідно із записом у послужному списку (а.с.27) період як пільговий внесений працедавцем 03 місяця 14 днів (з 21.07.2005 по 03.11.2005р.).

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до відповідача щодо внесення до послужного списку іншого періоду в пільговому обчисленні, або оскаржив накази про звільнення у яких вказаний також інший період ніж рахує позивач.

Разом з тим, колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки на виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_5 ще не виданий наказ про встановлення нового розміру надбавки позивача та матеріали справи не містять доказів того, що після видання відповідачем наказу про встановлення нового розміру надбавки позивача за вислугу років, вона не буде перерахована, тобто права позивача ІНФОРМАЦІЯ_7 ще не порушувалась, а тому ці вимоги є передчасними, та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко