Справа № 140/13655/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/13655/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період 2013-2024 роки;

зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період 2013-2024 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 29.08.2024 №885-ОС позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення.

З документів, наданих на адвокатські запити, вбачається, що в період з липня 2023 року до часу звільнення з військової служби у серпні 2024 року ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

При звільненні з військової служби відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013-2024 роки.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2013-2024 роки протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідно до приписів статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача у відзиві на позов від 16.12.2024 заперечив щодо заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з 15.06.2023 по 29.08.2024.

Щодо вимоги позивача про виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зазначив, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі щорічної додаткової відпуски, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Після прийняття першого Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303 (затверджено Законом України від 17.03.2014 №1126-VІІ) і по теперішній час в Україні діє особливий період.

Разом з тим, в період проходження військової служби позивач не звертався до керівництва прикордонного загону у встановленому порядку (з рапортом) про отримання такої відпустки, або заміни її на грошову компенсацію, в тому числі при звільненні. Відповідно, начальник прикордонного загону внаслідок бездіяльності позивача не затверджував графік відпусток в частині надання щорічної додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивачу та, як наслідок, керівництвом наказ про надання відпустки військовослужбовцю або заміни на грошову компенсацію замість не отриманої відпустки не видавався.

Водночас наголошує на тому, що згідно з абзацом 3 пункту 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

З наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 29.08.2024 №885-ос вбачається, що за спірний період (2015-2024 роки) позивачу при звільненні була виплачена компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та статтею 16-2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику бойових дій, а отже, право позивача на компенсацію невикористаної додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням вимог абзацу 3 пункту 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" реалізовано в повному обсязі. Відтак, грошова компенсація позивачу за невикористані дні інших додаткових відпусток за період з 2015 по 2024 роки виплаті не підлягає, а тому, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими з вищезазначених підстав.

Щодо права на грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за період 2013-2014 роки, зазначив, що інформація з приводу використання додаткової відпустки у вказаний період у відповідача відсутня, у зв`язку із проходженням військової служби позивачем в інших військових частинах.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та пояснення, викладені сторонами у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в підрозділах Державної прикордонної служби України, в тому числі за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 з 17.03.1999 по 14.06.2023 та у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з 15.06.2023 по 29.08.2024, що підтверджується довідкою від 26.08.2024 №3958, виданою військовою частиною НОМЕР_3 (а.с.25,).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України від 15.06.2023 №511-ос майстер-сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (а.с.21).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України від 26.08.2024 №874-ос з майстер-сержантом ОСОБА_1 , інспектором прикордонної служби 1 категорії інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) припинено (розірвано) контракт та звільнено зі служби за підпунктом д (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу в запас Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу (а.с.22).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України від 29.08.2024 №885-ос По особовому складу майстер-сержанта ОСОБА_1 з 29.08.2024 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини з правом носіння військової форми одягу. Вказаним наказом зобов`язано виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2024 роки загальною тривалістю 140 календарних днів (а.с.20).

З особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що під час проходження позивачем військової служби в підрозділах Державної прикордонної служби України нарахування і виплата йому грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за період 2013-2024 роки не здійснювалась (що не заперечується відповідачем).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відносини щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ.

Вищевказаний Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із статтями 1, 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 затверджено Перелік військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служб, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2 5. Вказаною постановою Уряду затверджено Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що додається.

Відповідно до додатку 4 Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, затвердженою постановою КМУ №702 військовослужбовцям, які проходять службу у підрозділах, що виконують завдання з охорони державного кордону органів Держприкордонслужби на посадах інспектора прикордонної служби 1, 2 та 3 категорії встановлено додаткову відпустку тривалістю 7 календарних днів.

Відповідно до п. І Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Відповідно до п. 11 вказаного Порядку в інших випадках щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

Як вбачається з особистих карток грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за 2013-2024, позивач проходив військову службу у підрозділах ДПС на різних посадах прикордонної служби, зокрема з 2013 по 2024 роки на посадах прикордонної служби 1 та 2 категорії:

- з 2013 по 2015 роки інспектором прикордонної служби 2 категорії - інструктор кінологічного відділення;

- з 2015 по 2018 роки інспектором прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби ІІІ категорії (тип А) ОБПК;

- з 2018 по 2020 роки інспектором прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби ОБПК;

- з 2020 по 2021 роки інспектором прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби І категорії (тип Б);

- з 2021 по 2021 роки інспектором прикордонної служби 2 категорії - інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби (тип Б);

- з 2021 по 2022 роки інспектором прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби (тип Б);

- з 2023 по 2024 роки інспектором прикордонної служби 2 категорії інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б)

- з 2024 по 2024 роки інспектором прикордонної служби 1 категорії інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) (а.с.5).

Таким чином, позивач упродовж 2013 - 2024 років проходив військову службу на посадах, які надають право на щорічну додаткову відпустку передбачену п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, разом з тим така відпустка позивачу не надавалась, грошова компенсація не виплачувалась.

Відповідно до п. 8, 14, 17-19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Згідно з абз. 3 п. 4 ст.10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

На переконання суду, відмовляючи у виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, Постановою №702, відповідач правомірно посилається на абзац третій пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, який передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або в особливих географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або додаткову відпустку на підставі іншого закону.

Зокрема, додаткова відпустка учаснику бойових дій передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-XII, а додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, які пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, передбачена абзацом першим пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII. Обидві ці відпустки є додатковими відпустками.

У межах спірних правовідносин позивач, як учасник бойових дій, якому нараховано грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2024 роки, претендує на компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період несення ним військової служби, виконання обов`язків за якою пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я. Надання указаних щорічних додаткових відпусток передбачено двома різними законами.

Разом з тим, як уже зазначено судом, відповідно до абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати лише одну з двох додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби: - пов`язану з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я; - або ж на підставі іншого закону. Тобто, військовослужбовці, за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та на підставі іншого закону, мають права на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Позивач є особою, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується відповідним посвідчення серії НОМЕР_4 від 17.04.2023 (а.с.28).

За обставин цієї справи позивачу була виплачена компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР Про відпустки, пункту 12 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон №3551-XII) як учаснику бойових дій (тобто, додаткової відпустки, передбаченої іншим законом) за 2015 - 2024 роки, що підтверджується наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України від 29.08.2024 №885-ос По особовому складу (а.с.20).

Згідно з особистою карткою грошового забезпечення за 2024 рік грошова компенсація додаткової відпустки, як учаснику бойових дій виплачена позивачу у вересні 2024 року в сумі 121814,00 грн (а.с.17 зворот).

Отже, виплата компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої іншим законом, виключає виплату компенсації додаткової відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, що обумовлено абзацом третім пункту 4 статті 101 Закону №2011-ХІІ.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №520/7314/2020, відступу від якої на час розгляду цієї справи не було. За висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах нарахування та виплата позивачу компенсації за невикористані додаткові відпустки, передбаченої абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII, унеможливлює нарахування та виплату компенсації за невикористані відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закон №3551-XII, і навпаки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач як військовослужбовець вже використав право на отримання компенсації за одну з додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення, а саме за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2015-2024 роки, тому законодавчо встановлені підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2015- 2024 роки відсутні.

Отже, позовні вимоги за 2015-2024 роки задоволенню не підлягають.

Водночас, з особистих карток грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 , вбачається, що у 2013-2014 роках позивач не отримував щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII або ж компенсації за неї.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у 2013-2014 роках проходив службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктор кінологічного відділення, що відповідає пункту 4 Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, та дають право на щорічну додаткову відпустку.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період за 2013-2014 роки, передбаченої частиною 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702.

Відповідно до пункту 6 розділу 8 глави V Інструкції №558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

З вищенаведених норм законодавства слідує, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.202 №702 за період 2013-2014 роки.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період 2013-2014 роки, у зв`язку із чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своєї бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2013-2014 роки, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, позов належить задовольнити частково.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період 2013-2014 роки.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період 2013-2014 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук