Справа № 280/4842/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/4842/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року по справі №280/4842/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових вимог та рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття незаконної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2024 року № Ф-57098-50У;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2024 року № Ф-57098-50У щодо стягнення боргу (недоїмки) з позивача суми боргу зі сплати єдиного соціального внеску (недоїмки) на суму 21 969,20 грн.

- зобов`язати відповідача здійснити дії по відображенню коригування даних в інтегрованій картці платника податку позивача шляхом виключення нарахованої заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі - 21 969,20 грн.

Крім того, просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення в даній адміністративній справі шляхом подання до Запорізького окружного адміністративного суду звіту про виконання судового рішення після набрання ним законної сили.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року по справі №280/4842/24 позов задоволено частково.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами наявними в матеріалах справи, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у період з 10.09.2012 по 13.12.2021 позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебувала на податковому обліку як платник єдиного внеску в ГУ ДПС у Запорізькій області.

12.11.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-57098-50, відповідно до якої у позивача станом на 31.10.2020 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 35758,74 грн., до складу якої входить сума недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 35588,74 грн., штраф 170,00 грн.

Вимога сформована на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу щодо заборгованості зі сплати поточних нарахувань єдиного соціального внеску, а саме:

- за період адміністрування єдиного внеску Пенсійним фондом у розмірі 170,00 грн.;

- за 2017 рік у сумі 8448,00 грн., зі строком сплати до 09.02.2018;

- за 1 квартал 2018 рік у сумі 2457,18 грн., зі строком сплати до 19.04.2018;

- за 2 квартал 2018 рік у сумі 2457,18 грн., зі строком сплати до 19.07.2018;

- за 3 квартал 2018 рік у сумі 2457,18 грн., зі строком сплати до 19.10.2018;

- за 4 квартал 2018 рік у сумі 2457,18 грн., зі строком сплати до 21.01.2019;

- за 1 квартал 2019 рік у сумі 2754,18 грн., зі строком сплати до 19.04.2019;

- за 2 квартал 2019 рік у сумі 2754,18 грн., зі строком сплати до 19.07.2019;

- за 3 квартал 2019 рік у сумі 2754,18 грн., зі строком сплати до 19.10.2019;

- за 4 квартал 2019 рік у сумі 2754,18 грн., зі строком сплати до 20.01.2020;

- за січень та лютий 2020 року (1 квартал 2020 року) у сумі 2078,12 грн., зі строком сплати 21.04.2020;

- за червень 2020 рік (2 квартал 2020 року) у сумі 1039,06 грн., зі строком сплати 20.07.2020;

- за 3 квартал 2020 рік у сумі 3178,12 грн., зі строком сплати до 19.10.2020.

Відповідачем було подано до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) заяву про примусове виконання позивачем вимоги № Ф-57098-50У від 12.11.2020, на підставі якої 03.12.2021 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67751767.

Позивач оскаржила вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-57098-50 від 12.11.2020 до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі №280/1526/22, яке набрало законної сили 21.06.2023, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 № Ф-57098-50, винесену ГУ ДПС у Запорізькій області, в частині визначення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 4 кварталу 2018 року по 3 квартал 2020 рік в розмірі 19769,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Указаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця у період з 10.09.2012 по 13.12.2021.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 01.08.2022 про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2021 рік, позивачем у періоди:

з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2018 рік дохід не отримувався;

з 4 кварталу 2018 року по 3 квартал 2020 рік отриманий дохід у вигляді заробітної плати від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ;

з 4 кварталу 2020 року по 4 квартал 2021 рік отриманий дохід у вигляді заробітної плати від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

В обґрунтування рішення у справі №280/1526/22 суд зазначив, що у період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2021 року позивач працювала як найманий працівник, за неї сплачувалися страхові внески згідно положень чинного законодавства як за застраховану особу. Доказів отримання позивачем у вказаний період доходів від провадження підприємницької діяльності відповідачем не надано.

Отже, суд дійшов висновку, що у період з 4 кварталу 2018 року по 3 квартал 2020 рік позивач не мала обов`язку зі сплати єдиного внеску у статусі фізичної особи-підприємця, у зв`язку із чим нарахована відповідачем за вказаний період сума єдиного соціального внеску у розмірі 19769,20 грн є безпідставною.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують, що у період з 2017 року по 3 квартал 2018 рік була працевлаштована та роботодавець сплачував за неї єдиний внесок, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про те, що недоїмка з єдиного внеску за вказаний період нарахована обґрунтовано.

Крім того, не надано доказів погашення недоїмки у розмірі 170,00 грн., сформованої органами Пенсійного фонду до внесення відповідних змін до Закону № 2464-VI про передачу повноважень з адміністрування єдиного внеску органам доходів і зборів.

Таким чином, за період адміністрування єдиного внеску Пенсійним фондом та з 2017 року по 3 квартал 2018 року позивач мала обов`язок сплатити єдиний внесок в загальному розмірі 15989,54 грн, в незалежності від того, чи отримувала вона у вказаний період дохід від здійснення підприємницької діяльності чи ні.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до квитанції до платіжної інструкції №44244508 від 27.02.2024 ОСОБА_1 сплатила кошти в сумі 18088,49 грн на користь Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за призначенням платежу сплата боргу у ВП №67751767.

За даними інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 , 28.02.2024 зараховано кошти в сумі 15989,54 грн в рахунок погашення недоїмки з єдиного внеску за такий період: - 170,00 грн нарахованих органами Пенсійного фонду України; - 8448,00 грн недоїмки за 2017 рік; - 2457,18 грн недоїмки за 1 квартал 2018 року; - 2457,18 грн недоїмки за 2 квартал 2018 року; - 2457,18 грн недоїмки за 3 квартал 2018 року.

13.03.2024 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-57098-50, відповідно до якої станом на 29.02.2024 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 21 969, 20 грн.

До складу заборгованості за даною вимогою увійшли такі суми недоїмки:

- за 4 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн;

- за 1 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн;

- за 2 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн;

- за 3 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн;

- за 4 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн;

- за 1 квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн;

- за 2 квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн;

- за 3 квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн;

- за 4 квартал 2020 року в сумі 2200,00 грн.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2024 № Ф-57098-50 була направлена на адресу позивача, однак повернулась до контролюючого органу з підстав «за закінченням терміну зберігання».

Узгоджена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2024 № Ф-57098-50-У на суму 21 969,20 грн направлена контролюючим органом для примусового виконання до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), державним виконавцем якого винесено постанову від 30.04.2024 про відкриття виконавчого провадження №74889454 з примусового виконання даної вимоги.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття ГУ ДПС у Запорізькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2024 року № Ф-57098-50У, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, крім іншого, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України.

За правилами, встановленими ч. 4 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обов`язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. (абзац 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції станом на 01.01.2017).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІ внесено зміни до абзацу 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: слова "році" та "року" замінити відповідно словами "кварталі" та "кварталу".

Після внесених змін норма викладена в такій редакції: «У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску».

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. (частина десята статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. (пункт 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449; у редакції, чинній на момент формування оскаржуваної вимоги).

Пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 визначено, зокрема, що податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Згідно з п. 4 розділу VI Інструкції № 449, крім іншого, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Відповідно до п. 5 розділу VI Інструкції № 449, серед іншого, у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

З аналізу наведених вище положень слідує, зокрема, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску податковий орган на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

При цьому, відповідно до чинного законодавства проведення перевірки платника єдиного внеску не є єдиною і обов`язковою передумовою для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Разом із тим, у постанові від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив і у постановах від 23.01.2020 № 480/4656/18, від 19.05.2020 у справі № 560/1959/19.

При цьому, саме з цих підстав рішенням суду у справі №280/1526/22 визнано протиправним здійснення нарахування позивачу недоїмки з єдиного внеску за період 4 квартал 2018 року - 3 квартал 2020 року.

Однак, незважаючи на наявність вказаного судового рішення, контролюючий орган знову включив суму недоїмки за період 4 квартал 2018 року - 3 квартал 2020 року до спірної вимоги, що є протиправним та суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, контролюючий орган безпідставно нарахував та включив до складу недоїмки за спірною вимогою суми єдиного внеску за 4 квартал 2020 року, оскільки, як встановлено судом у справі №280/1526/22, у вказаний період позивач також була працевлаштована і страхові внески за неї сплачувались роботодавцем.

Вказані обставини відповідачем не спростовані.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), якою визначено позивачу недоїмку з єдиного внеску за 4 квартал 2018 року 4 квартал 2020 року, та скасування винесеної ГУ ДПС у Запорізькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2024 року № Ф-57098-50.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню коригування даних в інтегрованій картці платника податку позивача шляхом виключення нарахованої заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 969, 20 грн, слід зазначити наступне.

За визначеннням пункту 2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у підсистемах інформаційної системи, первинним показникам та встановленим алгоритмам (правилам) логічного і арифметичного контролю.

Відповідно до положень пункту 1 розділу ІІ Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Слід зазначити, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відомості, внесені податковим органом до баз даних, є податковою інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 813/2689/17.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ефективним способом відновлення прав позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника шляхом виключення суми недоїмки в розмірі 21 969,20 грн.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року по справі №280/4842/24,- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року по справі №280/4842/24,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак