Справа № 380/21175/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21175/24 пров. № А/857/3745/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 380/21175/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення про визнання протиправними дій,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКлименко О.М.
дата складання повного тексту рішення19 грудня 2024
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 член ВГО «Журналісти проти корупції» звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення), в якому просив суд:

визнати дії відповідача Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення незаконними та протиправними щодо надання недостовірної, неточної та неповної інформації на запит ВСП001/22/07/24-2 від 22 липня 2024 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 380/21175/24 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення щодо невиконання обов`язку, передбаченого пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», а саме надання недостовірної, неточної та неповної інформації на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення (вул. Прорізна, 2, м. Київ, 01601, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що первинний запит на публічну інформацію від 22 липня 2024 року вх. № 07/106 не містив чіткої вимоги про необхідність надати інформацію із зазначенням повних прізвища, ім`я та по батькові кожного працівника окремо, а тому надання Національною радою відповіді із зазначенням прізвища та ініціалів працівників не вважається порушенням в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». Та обставина, що надана відповідачем відповідь не задовольнила очікування позивача, не може свідчити про протиправність та неповноту такої відповіді, оскільки по суті Національною радою надано запитувану позивачем інформацію та конкретизовано окремі деталі щодо вимог запиту. Так, позивачу було надано список працівників Національної ради, що перебували у штаті ради станом на 01 січня 2021 року згідно зі штатним розписом на 2021 рік, із зазначенням посади та строку перебування на цій посаді до 31 грудня 2021 року кожного працівника окремо. Окрім того, апелянт наголошує, що після уточнення позивачем своїх вимог за запитом від 22.07.2024 за вх. №07/106, шляхом подання нових запитів від 11.09.2024 та від 23.09.2024, відповідачем було надано повну та достовірну із урахуванням усіх уточнених вимог, зокрема і щодо зазначення повного прізвища, імені та по батькові працівників Національної ради. Крім того, апелянт вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було надано недостовірну, неточну та неповну інформацію на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2.

При цьому, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги належить задовольнити у такий належний спосіб: визнати протиправними дії Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення щодо невиконання обов`язку, передбаченого пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», а саме надання недостовірної, неточної та неповної інформації на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення із запитом на публічну інформацію від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 такого змісту:

«У відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», прошу Вас, як розпорядника інформації, надати наступну інформацію:

1. Прошу надати поіменний список (П.І.Б.) працівників Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення (по штату 270 штатних одиниць), що перебували у штаті Ради станом на 01.01.2021 року згідно штатного розпису на 2021 рік, із зазначенням посади та строку перебування на цій посаді до 31.12.2021 року».

Листом від 24 липня 2024 року № 07/123 Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення повідомила позивача про те, що оскільки його запит на публічну інформацію від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 стосується надання великого обсягу інформації та потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, його буде розглянуто у строк до 20 робочих днів відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Листом від 14 серпня 2024 року № 07/139 Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення надала позивачу відповідь на його запит на публічну інформацію від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 такого змісту:

«Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення розглянула Ваш запит на інформацію від 22.07.2024 ВСП001/22/07/24-2.

Попередньо Вам було повідомлено, що оскільки запит стосується надання великого обсягу інформації та потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, його буде розглянуто у строк до 20 робочих днів відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (вих. № 07/123 від 24.07.2024).

Надаємо запитувану інформацію».

Як додаток до цього листа відповідач надав позивачу Список працівників Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, які перебували на посадах відповідно до штатного розпису Національної ради на 2021 рік, у період з 01.01.2021 до 31.12.2021.

Позивач звернувся до відповідача із повторним запитом на публічну інформацію від 11 вересня 2024 року № ВСП001/11/09/24, в якому відзначив, зокрема, що «Аналіз отриманої інформації на запит (список працівників) свідчить, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації не виконав встановлені для нього Законом обов`язки «надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію». Зокрема, згаданим запитом я просив надати список працівників (П.І.Б. - прізвище, ім`я, по батькові) працівників Нацради, а не прізвище та ініціали працівників, як це зазначено у наданому списку». Відтак позивач висловив прохання «виправити допущені порушення Закону і невідкладно направити на мою поштову адресу запитуваний список працівників Національної ради України (за 2021 рік) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові кожної особи».

Листом від 13 вересня 2024 року № 07/143 Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення надала позивачу відповідь на його повторний запит на публічну інформацію від 11 вересня 2024 року № ВСП001/11/09/24 такого змісту:

«У відповідь на Ваш запит на інформацію від 11.09.2024 № ВСП001/11/09/24 повторно надаємо список працівників Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, які перебували на посадах відповідно до штатного розпису Національної ради на 2021 рік, у період з 01.01.2021 до 31.12.2021, із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові кожної особи».

Як додаток до цього листа відповідач надав позивачу Список працівників Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, які перебували на посадах відповідно до штатного розпису Національної ради на 2021 рік, у період з 01.01.2021 до 31.12.2021.

Позивач звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію від 21 вересня 2024 року № ВСП001/21/09/24 такого змісту:

«У зв`язку з ненаданням повної, точної та достовірної інформації на первинний запит від 22.07.2024 року, мною 11.09.2024 року на електронну пошту розпорядника інформації скеровано повторний запит на публічну інформацію, яким просив надати повну та точну інформацію щодо списків працівників Нацради за 2021 рік.

За вих. № 07/143 від 13.09.2024 року на мою поштову адресу надійшов список працівників Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення, що перебували на посадах відповідно до штатного розпису Національної ради на 2021 рік.

Перевірка отриманої інформації показала, що розпорядник інформації не виконав вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо надання та оприлюднення достовірної, точної та повної інформації».

Зокрема, до згаданого списку працівників Національної ради за 2021 рік не внесено головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_2 , який з 2020 року працює на згаданій посаді у Національній раді.

На підставі викладеного та вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», прошу Вас як розпорядника інформації надати наступну інформацію:

1. Прошу повідомити причини надання на запит від 22.07.2024 року неповної, неточної та недостовірної інформації.

2. Прошу повідомити причини не включення у список працівників Національної ради за 2021 рік головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_2 .

3. Прошу надати повний, точний та достовірний список працівників Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення за 2021 рік».

Листом від 27 вересня 2024 року № 07/152 Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення надала позивачу відповідь на його запит на публічну інформацію від 21 вересня 2024 року № ВСП001/21/09/24 такого змісту:

«Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення (далі - Національна рада) розглянула Ваш запит па публічну інформацію від 21.09.2024 ВСП001/21/09/24 стосовно попередньо наданої Вам інформації щодо списку працівників Національної ради за 2021 рік.

Повідомляємо, що інформація на Ваш запит від 22.07.2024 надавалася про працівників Національної ради, які перебували у штаті станом на 01 січня 2021 року, відповідно до запиту.

ОСОБА_3 був призначений на посаду головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції 26 лютого 2021 року відповідно до наказу Національної ради від 23.02.2021 № 26-к. У 2020 році ОСОБА_2 в Національній раді не працював, посада головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції була вакантна.

Водночас надаємо Список працівників Національної ради, які працювали в Національній раді впродовж 2021 року (додається).

Як додаток до цього листа відповідач надав позивачу Список працівників Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, які працювали станом на 01.01.2021, а також були призначені у 2021 році.

Позивач уважаючи, що відповідач порушив його право на отримання достовірної, точної та повної інформації на запит на публічну інформацію № ВСП001/22/07/24-2 від 22 липня 2024 року, звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Статтею 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим статтею 34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях статті 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, статті 19 Загальної декларації прав людини, статей 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України від 02.10.1992 №2657-ХІІ "Про інформацію" (далі - Закон №2657-ХІІ) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Згідно з статтею 1 Закону №2657-ХІІ, інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (частина 1 статті 5 Закону №2657-ХІІ).

Відповідно до статті 2 Закону №2657-ХІІ основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Приписами статті 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Зі змісту статті 5 Закону №2939-VI слідує, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 1 статті 20 Закону №2939-VI).

Згідно з частиною 4 статті 20 Закону №2939-VI у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача, який володіє статусом розпорядника публічної інформації, надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом №2939-VI строки.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом вище, позивач звернувся до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення із запитом на публічну інформацію від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 такого змісту:

«У відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», прошу Вас, як розпорядника інформації, надати наступну інформацію:

1. Прошу надати поіменний список (П.І.Б.) працівників Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення (по штату 270 штатних одиниць), що перебували у штаті Ради станом на 01.01.2021 року згідно штатного розпису на 2021 рік, із зазначенням посади та строку перебування на цій посаді до 31.12.2021 року».

Листом від 14 серпня 2024 року № 07/139 Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення у відповідь на запит на публічну інформацію позивача від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 надала «Список працівників Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, які перебували на посадах відповідно до штатного розпису Національної ради на 2021 рік, у період з 01.01.2021 до 31.12.2021».

Надавши оцінку вказаному Списку колегія суддів встановила, що у ньому вказано лише прізвища та ініціали (перші літери імен та по батькові) працівників Національної ради, що свідчить про неточність та неповноту наданої відповідачем інформації на запит на публічну інформацію позивача від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2.

Колегія суддів наголошує, що обов`язок розпорядника інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію на запит імперативно встановлений пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» і належним виконанням такого обов`язку відповідачем у спірній ситуації є (із урахуванням змісту розглядуваного запиту позивача) надання позивачу списку працівників Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення саме із зазначенням їх прізвищ, імен та по батькові (П.І.Б.), а не прізвищ та ініціалів.

Щодо доводів скаржника про те, що первинний запит на публічну інформацію позивача не містив чіткої вимоги про необхідність надати інформацію із зазначенням повних прізвища, ім`я та по батькові кожного працівника окремо, а тому надання Національною радою відповіді із зазначенням прізвища та ініціалів працівників не вважається порушенням в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», то колегія суддів зазначає, що у своєму запиті на публічну інформацію від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 позивач чітко просив надати поіменний список (П.І.Б.) працівників Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення, а не список із зазначенням їх прізвищ та ініціалів.

Інша частина запиту позивача від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 стосувалася надання поіменного списку тих працівників, що перебували у штаті Національної ради станом на 01 січня 2021 року згідно з штатним розписом на 2021 рік, із зазначенням посади та строку перебування на цій посаді до 31 грудня 2021 року.

Так, відповідач вказує, що в перших двох запитах від 22 липня 2024 року та від 11 вересня 2024 року позивач наголошував на наданні інформації про перелік працівників, що перебували у штаті Національної ради станом на 01 січня 2021 року, а тому під час надання відповіді на вказані запити відповідачем було включено до складу запитуваної інформації лише інформацію про тих працівників, які станом на 01 січня 2021 року були призначені на відповідні посади в Національній раді. Натомість в запиті від 21 вересня 2024 року позивач уже наголошував на потребі надання інформації, в тому числі і про тих працівників, які були призначені Національною радою у 2021 році. Отже, під час надання Національною радою відповіді на запит позивача від 21 вересня 2024 року список працівників відповідача було доповнено особами, які були призначені на відповідні посади у період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року із зазначенням повного прізвища, ім`я та по батькові кожної особи та строку перебування на посадах.

Разом з тим, колегія суддів вказані доводи оцінює критично та зазначає, що зміст запиту позивача від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 стосувався не обставин призначення працівників Національної ради на відповідні посади у період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, а їх перебування у штаті Національної ради станом на 01 січня 2021 року та до 31 грудня 2021 року, чого відповідачем було безпідставно не враховано

Таким чином, відповідь на запит позивача від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2 мала бути надана відповідачем відповідно до змісту цього запиту, однак вказаного не було зроблено, що має наслідком задоволення названого адміністративного позову.

Щодо доводів скаржника про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, то колегія суддів зазначає, що на підставі приписів пунктів четвертого, сьомого частини другої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивач як запитувач інформації, попри фактичне отримання відповіді на запит, має право на оскарження надання недостовірної або неповної інформації, інших дій розпорядника інформації, що порушили законні права та інтереси позивача, і, звернувшись до суду із цим позовом, уважає порушеними свої права внаслідок надання недостовірної, неточної та неповної інформації на запит на публічну інформацію.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 800/369/17.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин цієї справи та з урахуванням вищенаведеної правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов до вірного переконання, що заявлені позовні вимоги належить задовольнити у спосіб: «визнати протиправними дії Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення щодо невиконання обов`язку, передбаченого пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», а саме надання недостовірної, неточної та неповної інформації на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 22 липня 2024 року № ВСП001/22/07/24-2».

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 380/21175/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос