Справа № 420/10968/23
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

м. Київ

справа № 420/10968/23

адміністративне провадження № К/990/4232/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Філії "Ананьївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року (суддя Пекний А.С.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року (колегія у складі суддів Турецької І.О., Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.)

у справі №420/10968/23

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури, в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області)

до Філії "Ананьївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про визнання протиправним та скасування лісорубного квитка.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У травні 2023 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернувся до суду з позовом до Філії "Ананьївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - Філія "Ананьївське лісове господарство"; Філія), просив визнати протиправним та скасувати лісорубний квиток №000690, виданий 08.03.2023 на проведення вибірково-санітарної рубки у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Суди попередніх інстанцій встановили, що Указом Президента України від 01.01.2022 №3/2022 на території Березівського та Одеського районів Одеської області створено Національний природний парк «Куяльницький», до території якого погоджено включення 10800,8867 га земель державної та комунальної власності, а саме: 3490,6753 га, що надаються Національному природному парку в постійне користування, згідно з Додатком №1 та 7310,2114 га, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів, в тому числі землі ДП «Ширяївське лісове господарство» площею 200,438 га, землі ДП «Одеське лісове господарство», площею 1042,0642 га, згідно з Додатком №2.

3. Додатком №2 до наведеного вище Указу Президента України визначено перелік земельних ділянок державної так комунальної власності, включення яких до території Національного природного парку «Куяльницький» погоджено без вилучення у землекористувачів, серед яких зазначено землі ДП «Ширяєвське лісове господарство, площею 200,438 га.

4. Наказом Міндовкілля від 04.04.2022 №169 затверджено Положення про Національний природний парк «Куяльницький» (далі - Положення №169). Матеріали проекту створення Національного природного парку «Куяльницький», а саме: наукове обґрунтування створення Національного природного парку, лист ДП «Ширяївське лісове господарство» від 05.10.2017 № 90, експлікації земель Національного природного парку «Куяльницький» на території Северинівської сільської ради Іванівського району, свідчать про те, що до території об`єкта природно-заповідного фонду загальнодержавного значення включено квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва ДП «Ширяївське лісове господарство».

5. На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №578 та згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реформування управління лісової галузі» від 07.09.2022 №1003 відповідач є правонаступником прав та обов`язків ДП «Ширяївське лісове господарство», у тому числі і права постійного користування земельними ділянками.

6. Лісорубний квиток № 000690 від 08.03.2023 виданий Філією «Ананьївського лісового господарства» з метою проведення вибірково-санітарної рубки та заготівлі 153 куб.м. деревини у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва.

7. У матеріалах справи містяться документи про те, що Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах відділу) обласної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000064 від 02.02.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 Кримінального кодексу України, а саме за ознаками - незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, якщо вони спричинили тяжкі наслідки. Підставою для порушення вказаного кримінального провадження стало можливі неправомірні дій співробітників Філії «Ананьївського лісового господарства» при використанні лісових ресурсів, у межах території об`єктів природно-заповідного фонду. У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження виявлено факт видачі відповідачем лісорубного квитка № 000690.

8. Відповідно до листа Міндовкілля від 28.03.2023 №25/2-11/4665-23 та листа Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації від 06.04.2023 №680/06/05-41/2-23/1192 ліміти на використання природних ресурсів у межах території парку не затверджувалися і відповідні матеріали проектів лімітів на використання природних ресурсів в межах Національного природного парку «Куяльницький» не надходили.

9. Одеська обласна прокуратура, листом від 07.04.2023 №12-511вих23 повідомила Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про виявлене порушення у сфері охорони, захисту та використання лісів. У відповідь вказаний орган листом від 12.04.2023 № 1326/1.2 повідомив про неможливість звернення до суду з метою захисту екологічних інтересів держави у зв`язку з обмеженим бюджетним фінансуванням, зокрема в частині оплати судового збору.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії Філії «Ананьївське лісове господарство» ДП «Ліси України» з видачі вказаного лісорубного квитка №000690 від 08.03.2023 є протиправними, а лісорубний квиток підлягає скасуванню, оскільки при його видачі порушено порядок, передбачений законодавством про спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а саме Національного природного парку «Куяльницький».

11. Відповідач зазначив, що не погоджується з твердженням прокурора про те, що санітарні вибіркові рубки нібито проводилися на території та на об`єктах природно-заповідного фонду. Наразі не виконано Указ Президента «Про створення національного природного парку «Куяльницький» від 01.01.2022 №3/2022, оскільки не надано національному природному парку «Куяльницький» у постійне користування 3490,6753 га земель державної власності, не проведено державну реєстрацію речових прав на відповідні земельні ділянки, не розроблено проект землеустрою з організації та встановлення меж території національного природного парку «Куяльницький», не розроблено Проект організації території національного природного парку «Куяльницький», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів.

12. Тому відсутня можливість на місцевості з`ясувати які саме землі та території увійшли до національного природного парку «Куяльницький» і де вони знаходяться, оскільки не оформлено охоронних зобов`язань Національного природного парку «Куяльницький», не встановлені в натурі (на місцевості) межі парку, не встановлені на території парку у визначених місцях необхідні державні інформаційні та охоронні знаки затвердженого зразка та з інших вказаних обставин. Натомість усупереч доводам прокурора відповідач вказує, що у зв`язку з необхідністю виконання лісозахисних заходів та підтримання санітарного стану в лісі, на підставі відповідних лісопатологічних обстежень насаджень, відповідач здійснюючи санітарні вибіркові рубки виконував свої обов`язки щодо захисту лісів від шкідників і хвороб, з метою збереження лісу від ослаблення та іншого негативного впливу та дотримувався вимог діючого законодавства. В зв`язку з викладеним відповідач вважає, що мав законне і обґрунтоване право видавати лісорубний квиток в установленому порядку.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 17.08.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2023, задовольнив позов.

Суди на підставі аналізу Лісового кодексу України, Закону №2456- ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» (далі - Постанова №761), Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 724 (далі - Правила № 724), Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 №555 (далі - Санітарні правила №555) та фактичних обставин справи дійшли висновку, що спеціальне використання природних ресурсів у межах території Національного природного парку «Куяльницький» здійснюється на підставі дозволів, виданих Одеською обласною державною адміністрацією та у межах лімітів, затверджених Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України (далі - Міндовкілля).

Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що на час видачі оскарженого лісорубного квитка №000690 від 08.03.2023 Міндовкілля затвердило ліміт на використання природних ресурсів та відповідні органи державної влади надали дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів, а тому філія «Ананьївського лісового господарства» в порушення вимог Закону №2456- ХІІ протиправно видала лісорубний квиток за №000690 від 08.03.2023, оскільки діяла без отримання дозволу та за відсутності затвердженого ліміту на використання природних ресурсів.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14. 06.02.2024 Філія "Ананьївське лісове господарство" подала до Суду касаційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій ч. 4 ст. 9, ч. 3, 4 ст. 48, ч. 1, 3, 4 ст. 90, ч. 2, 3 ст. 242, п. 2, 3 ч. 4 ст. 246 КАС України, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2023, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

15. Як на підставу касаційного оскарження покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування ч. 4 ст. 9, ч. 3, 4 ст. 48, ч. 1, 3, 4 ст. 90, ч. 2, 3 ст. 242, п. 2, 3 ч. 4 ст. 246 КАС України, ч. 4 ст. 7 Закону України від 16.06.1992 №2456-XII "Про природно-заповітний фонд України" (далі - Закон № 2456-XII) у категорії справ щодо оскарження видачі лісорубного квитка.

16. Також покликається на те, що суди попередніх інстанцій не дослідили та не оцінили лист Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 28.03.2023 №25/2-11/4665-23, проект Національного природного парку "Куяльницький" на предмет того, що Квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва відносяться до НПП "Куяльницький"; листи Міндовкілля від 28.03.2023 № 25/2-11/4665-23 та від 23.06.2023 №25/2-11/9959-23 щодо ненадходження проекту організації території Парку на затвердження до Міндовкілля, непередання земельних ділянок у постійне користування, відсутності інформації щодо встановлення інформаційних та охоронних знаків, незатвердження проекту організації території парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів; листи Департаменту Екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації від 06.04.2023 № 680/06/05-41/2-23/1192 та від 19.06.2023 № 1326/06/05-45/2-23/43-ІЗ-06 щодо неоформлення охоронних зобов`язань та щодо створення (заснування) юридичної особи, яка виконує управління та завдання Парку, незатвердження проекту землеустрою з організації та встановлення меж та проекту організації території НПП "Куяльницький", невстановлення інформаційних та охоронних знаків; лист ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 23.06.2023 № 29-15-0.82-2455/2-23 щодо реєстрації державних актів та договорів оренди за НПП "Куяльницький", лист Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13.06.2023 № 01-01/77; суди не оцінили виконання органами державної влади Указу Президента України від 01.01.2022 № 3/2022 "Про створення національного природного парку "Куяльницький", ст. 7, 12, 60 Закону № 2456-XII, п. 1.3, 1.4, 3.1, 3.2 Інструкції щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду від 25.02.2013 № 65, п. 1.3, 1.7, 1.8, 1.9, 1.10, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 5.1, 10.2 Положення №169.

17. Суди першої та апеляційної інстанцій не з`ясували наявність у Філії "Ананьївське лісове господарство" статусу юридичної особи, можливості нести самостійно права та обов`язки відповідача, видачу Філії охоронного свідоцтва, чи встановлені в натурі межі НПП "Куяльницький", де знаходяться межі та територія НПП "Куяльницький" за проєктом створення території та об`єкту природно-заповідного фонду, чи увійшли квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва до території національного природного парку. Без оформлення охоронного зобов`язання на території та об`єкти природного парку Філія не може нести відповідальність за відсутність на території природного парку інформаційних, охоронних та межових знаків.

18. Верховний Суд ухвалою від 18.03.2024 відкрив касаційне провадження для перевірки перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій Закону № 2456-XII у питанні видачі спеціального дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

19. Водночас, суд касаційної інстанції не має підстав формулювати висновок щодо застосування ч. 4 ст. 9, ч. 3, 4 ст. 48, ч. 1, 3, 4 ст. 90, ч. 2, 3 ст. 242, п. 2, 3 ч. 4 ст. 246 КАС України у питанні видачі лісорубного квитка, оскільки офіційне з`ясування всіх обставин у справі, оцінка доказів, законність і обґрунтованість судового рішення, зміст рішення, заміна неналежної сторони не є питаннями права, щодо якого Суд може сформулювати загальні (універсальні) висновки, що впливатимуть на широку масу спорів.

20. 18.04.2024 надійшов відзив від заступника керівника Одеської обласної прокуратури, в якому позивач покликався на правомірність висновків судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на те, що в проекті створення Національного природного парку «Куяльницький», міститься лист Державного підприємства «Ширяєвське лісове господарство» (далі - ДП «Ширяєвське лісове господарство») від 05.10.2017 №90, відповідно до якого, погоджено включення до території національного природного парку, без вилучення, лісові масиви Северінивського ДП «Ширяєвське лісове господарство», загальною площею 201 га, а саме квартали 26,27,28.

21. Також зазначив, що з моменту створення території природно - заповідного фонду вся його територія повинна охоронятися, як особливо цінна, відповідно до проекту створення, спеціальне використання природних ресурсів на території НПП «Куяльницький», в тому числі лісогосподарських заходів з поліпшення якісного складу лісів (вибіркова санітарна рубка), може здійснюватися лише на підставі лімітів, що видаються центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, водночас ліміти на використання природних ресурсів у межах території НПП «Куяльницький» не створювалися.

22. Проект організації території НПП «Куяльницький» є наступним проектом після створення парку, що визначає функціональне зонування його території, встановлення територіально-диференційованого режиму охорони, використання та відтворення його природних комплексів, стратегії розвитку парку на 10 років. Відсутність такого проекту не нівелює створення парку в цілому.

23. Порушенні скаржником питання щодо адміністрації парку, неоформлення земельної ділянки не стосуються предмету спору.

24. Філія "Ананьївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" є належним відповідачем у справі, діє на підставі Положення про філію, є відокремленим підрозділом державного спеціалізованого підприємства «Ліси України», згідно з п. 10.5.11 якого для здійснення господарської діяльності Філії делеговані повноваження, зокрема, по видачі спеціальних дозволів лісорубних квитків на проведення рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарств.

25. Скаржник просив про розгляд справи за його участі, однак відповідно до ч.1 ст. 343 КАС України попередній розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та відзиву, дійшов такого висновку.

27. Відповідно до ст.ст. 5, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-XII (далі - Закон №1264-XII) ліс як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України. Використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

28. Статтями 16, 17, 19 Лісового кодексу України передбачено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Постійні лісокористувачі мають: 1) право самостійно господарювати в лісах; 2) виключне право на заготівлю деревини; 3) право власності на заготовлену ними продукцію та доходи від її реалізації; 4) право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством; 5) право здійснювати відповідно до законодавства будівництво доріг, спорудження жилих будинків, виробничих та інших будівель і споруд, необхідних для ведення лісового господарства; 6) право встановлювати ліміти на використання лісових ресурсів під час здійснення побічних лісових користувань у лісах на землях усіх категорій, якщо сумарна площа лісових ділянок таких лісокористувачів до 100 гектарів, крім територій природно-заповідного фонду та земель іншого природоохоронного призначення.

Постійні лісокористувачі зобов`язані: 1) забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; 2) дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; 3) вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; 4) вести первинний облік лісів; 5) дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 6) забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; 8) забезпечувати безперешкодний доступ до об`єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування. Законом можуть бути передбачені й інші права та обов`язки постійних лісокористувачів.

29. За приписами статті 45 Лісового кодексу України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

30. Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 46 Лісового кодексу України лісовпорядкування передбачає, у тому числі, інвентаризацію лісового фонду України з визначенням породного та вікового складу деревостанів, їх стану, якісних і кількісних характеристик лісових ресурсів; виявлення деревостанів, що потребують рубок, з метою поліпшення якісного складу лісів.

31. Відповідно до ст. 47 Лісового кодексу України лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

32. Статтями 65, 67 Лісового кодексу України установлено, що використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

У порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів: 1) заготівля деревини; 2) заготівля другорядних лісових матеріалів; 3) побічні лісові користування; 4) використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, потреб мисливського господарства, проведення науково-дослідних робіт.

Законодавством України можуть передбачатися й інші види спеціального використання лісових ресурсів.

Спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети.

Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

33. Статтею 69 Лісового кодексу України передбачено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами у встановленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарства.

Форми спеціальних дозволів і порядок їх видачі затверджуються Кабінетом Міністрів України.

34. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Лісового кодексу України заготівля деревини здійснюється при використанні лісових ресурсів у порядку рубок головного користування, що проводяться в стиглих і перестійних деревостанах. Деревина заготовляється також під час здійснення лісогосподарських заходів, не пов`язаних з використанням лісових ресурсів (поліпшення якісного складу лісів), та під час проведення інших заходів (розчищення лісових ділянок, вкритих лісовою рослинністю, у зв`язку з будівництвом гідровузлів, трубопроводів, шляхів тощо).

35. За змістом наведеної норми заготівля деревини здійснюється як під час використання лісових ресурсів (у порядку рубок головного користування) так і під час здійснення інших заходів, які не пов`язані з використанням лісових ресурсів, до яких, серед іншого, належать лісогосподарські заходи з поліпшення якісного складу лісів.

36. Отже, лісогосподарські заходи з поліпшення якісного складу лісів, як складова заготівлі деревини, також належать до спеціального використання лісових ресурсів, відтак потребує отримання як спеціального дозволу, так і затвердження лімітів користування.

37. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.02.2023 у справі №824/540/17-а, від 04.12.2024 у справі №420/10959/23 та від 05.12.2024 у справі №420/14208/23.

38. Згідно із ст. 100 Лісового кодексу України порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", цього Кодексу та інших актів законодавства.

39. Відповідно до п. 2, 8 Постанови №761 лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів.

Лісовий квиток видається власником лісів або постійним лісокористувачем для: заготівлі другорядних лісових матеріалів; здійснення побічних лісових користувань; використання корисних властивостей лісів на умовах короткострокового тимчасового користування.

40. Пунктами 9, 14 Постанови № 761 передбачено, що лісовий квиток видається щороку на підставі лімітів використання лісових ресурсів під час заготівлі другорядних лісових матеріалів, здійснення побічних лісових користувань (у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду - за погодженням з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями).

Дії щодо погодження видачі лісового квитка вчиняються без залучення підприємств, установ, організацій і громадян (далі - лісокористувачі) протягом строку, встановленого для видачі лісового квитка. Для здійснення погодження власник лісів або постійний лісокористувач не пізніше дня, що настає за днем одержання від лісокористувача заявки надсилає її копію у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів. За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзаці першому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають власнику лісів або постійному лісокористувачу.

Лісорубний або лісовий квиток може бути анульований за рішенням органів Держлісагентства, власників лісів або постійних лісокористувачів, які видали квиток, відповідно до закону, а також у випадках, передбачених Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

41. Відповідно до п. 2 Правил №724 під час проведення рубок формування і оздоровлення лісів застосовуються такі рубки: догляду, санітарні, лісовідновні, переформування, пов`язані з реконструкцією, ландшафтні.

42. Пунктом 4 Правил №724 визначено, що підставою для рубок формування і оздоровлення лісів, є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів і постійними лісокористувачами. У разі проведення зазначених рубок у деревостанах, не запроектованих лісовпорядкуванням, власники лісів і постійні лісокористувачі повідомляють про це орган виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласну, Київську та Севастопольську міські держадміністрації.

43. Згідно з п. 55 Правил №724 для проведення рубок формування і оздоровлення лісів власником лісів або постійним лісокористувачем видається лісорубний квиток в установленому порядку.

44. Пунктами Правил № 555 передбачено, що санітарні правила в лісах України - це сукупність норм щодо здійснення заходів з поліпшення санітарного стану лісів та санітарних вимог, які встановлюються з метою охорони та захисту лісів під час ведення лісового господарства, використання лісових ресурсів та проведення робіт, не пов`язаних з веденням лісового господарства, підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Види, обсяги, строки, місце та особливості здійснення заходів з поліпшення санітарного стану лісів визначаються державними спеціалізованими лісозахисними підприємствами, органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагентства, а також власниками лісів, постійними лісокористувачами на основі погоджених відповідно до вимог статті 29-1 Лісового кодексу України матеріалів лісовпорядкування, а також результатів оцінки санітарного стану лісових насаджень.

Для поліпшення санітарного стану лісів здійснюються такі заходи: вибіркові санітарні рубки; суцільні санітарні рубки; ліквідація захаращеності; профілактика виникнення та поширення осередків шкідників і хвороб лісу, боротьба з ними та захист заготовленої деревини від шкідників і хвороб лісу.

Заходи з поліпшення санітарного стану лісів здійснюються незалежно від віку насаджень у лісах усіх категорій. Заходи з поліпшення санітарного стану лісів у межах природно-заповідного фонду здійснюються відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", інших актів законодавства щодо збереження пралісів і старовікових насаджень та цих Правил.

45. Отже, підставою для рубок формування та оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування, а спеціальним дозволом для таких рубок є лісорубний квиток.

46. Відповідно до п. 9 Порядку № 761 лісовий квиток видається щороку на підставі лімітів використання лісових ресурсів.

47. Вказаними вище нормативними актами установлені правила використання лісів (у тому числі заходів з поліпшення їх санітарного стану) у межах природно-заповідного фонду відповідно до Закону №1264-XII та інших актів законодавства у галузі охорони природно-заповідного фонду та навколишнього природного середовища.

48. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №578 та згідно постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реформування управління лісової галузі» від 07.09.2022 № 1003, відповідач є правонаступником прав та обов`язків ДП «Ширяївське лісове господарство», у тому числі і права постійного користування земельними ділянками, отже, відповідач є постійним лісокористувачем.

49. Філія «Ананьївське лісове господарство» () діє на підставі Положення про філію №69 (далі - Положення №69), є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України».

50. Пунктом 2.1 Положення №69 ДП "Ліси України" передбачено, що Філія створена, зокрема, з метою отримання Підприємством прибутку від здійснення на промисловій та комерційній основі господарської діяльності, яка направлена на ведення лісового господарства, охорону, захист, раціональне використання та відтворення лісів.

51. Лісорубний квиток № 000690 від 08.03.2023 виданий Філією «Ананьївського лісового господарства» з метою проведення вибірково-санітарної рубки та заготівлі 153 куб.м. деревини у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва.

52. Водночас, 28 квартал 4 виділу Северинівського лісництва знаходиться в межах об`єкту природно-заповідного фонду - Національного природного парку «Куяльницький» відповідно до Указу Президента України від 01.01.2022 № 3/2022, матеріалів проекту створення Національного природного парку «Куяльницький». Вся територія ДП "Ширяївське лісове господарство" в тому числі Северинівського лісництва, увійшла до складу території ДП "Ананьївське лісове господарство", правонаступником відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 №1003 є Філія "Ананьївське лісове господарство" ДП "Ліси України".

53. Згідно з матеріалами проекту створення Національного природного парку «Куяльницький», а саме: наукового обґрунтування створення національного природного парку, листа ДП «Ширяївське лісове господарство» від 05.10.2017 № 90, експлікації земель Національного природного парку «Куяльницький» на території Северинівської сільської ради Іванівського району, до території об`єкта природно-заповідного фонду загальнодержавного значення включено квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва ДП «Ширяївське лісове господарство».

54. Відповідно до ст. 5 Закону №1264-XII державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

55. За змістом статей 40, 41, 60, 61 Закону №1264-XII використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні. Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають встановлення лімітів використання природних ресурсів, скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище. Особливій охороні підлягають природні території та об`єкти, що мають велику екологічну цінність як унікальні та типові природні комплекси, для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних процесів і явищ.

Природні території та об`єкти, що підлягають особливій охороні, утворюють єдину територіальну систему і включають території та об`єкти природно-заповідного фонду, курортні та лікувально-оздоровчі, рекреаційні, водозахисні, полезахисні та інші типи територій та об`єктів, що визначаються законодавством України. Ділянки суші та водного простору, природні комплекси й об`єкти, які мають особливу екологічну, наукову, естетичну і економічну цінність і призначені для збереження природної різноманітності, генофонду видів тварин і рослин, підтримання загального екологічного балансу та фонового моніторингу навколишнього природного середовища, вилучаються з господарського використання повністю або частково і оголошуються територією чи об`єктом природно-заповідного фонду України.

До складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

56. Статтею 3 Закону № 2456-XII передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

57. Частиною 4 ст. 7 Закону № 2456-XII визначено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

58. За такого правового врегулювання питання віднесення територій до природно-заповідного фонду, колегія суддів приходить до висновку, що правовідносини з приводу особливого режиму використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду виникають не з моменту встановлення їх меж в натурі, складання і затвердження проектів землеустрою, формування земельних ділянок та передачі їх у користування об`єкту природно-заповідного фонду, складання і затвердження проектів організації території об`єкту та охорони його природних комплексів, а з моменту визначення їх меж за проектом створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

59. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 820/5402/16 та від 04.12.2024 у справі №420/10959/23.

60. Відповідно до ст.9 Закону №2456-XII території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Встановлені частиною першою цієї статті основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

61. Відповідно до ч.ч. 1,2, 5 ст. 9-1 Закону №2456-XII спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Перелік встановлених цим Законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів.

62. Відповідно до ст. 100 Лісового кодексу України порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", цього Кодексу та інших актів законодавства.

63. Згідно абзацу 4 п. 5 Правил №555 заходи з поліпшення санітарного стану лісів у межах природно-заповідного фонду здійснюються відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", інших актів законодавства щодо збереження пралісів і старовікових насаджень та цих Правил, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

64. Відповідно до ст. 5 Закону № 2456-XII завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону.

65. Таким чином, режим та порядок використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається затвердженими у встановленому законом порядку положенням про такий об`єкт.

66. У постанові від 04.12.2024 у справі №420/10959/23 Верховний Суд зазначив:

"У розумінні частини четвертої статті 7 Закону № 2456-XII, документом, що визначає, до моменту встановлення в натурі згідно законодавства, площу та межі території НПП "Куяльницький", є розроблений Департаментом екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, Інститутом проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, ДП "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Проект створення НПП "Куяльницький" на території Біляївського, Іванівського, Лиманського районів Одеської області та міста Одеса, який затверджено 17.07.2020 Вченою радою Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин спеціальне використання природних ресурсів на території НПП "Куяльницький", зокрема вибіркова санітарна вирубка, може здійснюватися лише на підставі лімітів, що видаються центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища».

67. При цьому судами встановлено і не заперечується учасниками справи, що НПП "Куяльницький" створений Указом Президента України від 01.01.2022 № 3/2022 на території Березівського та Одеського районів Одеської області з метою збереження, відтворення, ефективного використання природних комплексів та об`єктів у басейні Куяльницького лиману, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню, естетичну цінність.

68. Відповідно до пункту 4.5 №169 спеціальне використання природних ресурсів у межах території Парку здійснюється на підставі дозволів, виданих Одеською обласною державною адміністрацією та у межах лімітів, затверджених Міндовкілля.

69. Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону № 2456-XII межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

70. Отже, до моменту встановлення в натурі відповідно до законодавства площа та межі території НПП "Куяльницький" визначаються відповідно до розробленого Департаментом екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, Інститутом проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, ДП "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Проекту створення НПП "Куяльницький" на території Біляївського, Іванівського, Лиманського районів Одеської області та міста Одеса, який затверджено 17.07.2020 Вченою радою Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України.

71. На час виникнення спірних правовідносин спеціальне використання природних ресурсів на території НПП "Куяльницький" (без вилучення), в тому числі, у вигляді лісогосподарських заходів з поліпшення якісного складу лісів (рубка формування і оздоровлення лісів), може здійснюватися лише на підставі лімітів, що видаються центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

72. Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що на час видачі оскарженого лісорубного квитка № 000690 від 08.03.2023 затверджено ліміт на використання природних ресурсів та відповідні органи державної влади надали дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів. Сторони не надали доказів отримання відповідачем вказаних лімітів та дозволів.

73. Отже, в порушення вимог Закону №2456-XII відповідач протиправно видав лісорубний квиток №000690 від 08.03.2023, оскільки останній видано без отримання дозволу та за відсутності затвердженого ліміту на використання природних ресурсів.

74. Зважаючи на норми вищевикладених статей, а також на те, що лісорубний квиток № 000690 від 08.03.2023 виданий без дотримання норм спеціального законодавства, а саме статті 9-1 Закону №2456-XII, Суд дійшов висновку про протиправність такого евитка.

75. Відповідно до ст. 78 Лісового кодексу України, право використання лісових ресурсів припиняється в разі: 1) добровільної відмови від використання лісових ресурсів; 2) закінчення строку, на який було надано право використання лісових ресурсів; 3)припинення діяльності лісокористувачів, яким було надано право використання лісових ресурсів; 4) порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; 5) використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища; 6) порушення встановлених строків справляння збору за використання лісових ресурсів; 7) використання лісової ділянки не за цільовим призначенням; 8) невідшкодування в установленому порядку збитків, заподіяних лісовому господарству внаслідок порушень лісового законодавства, та невиконання вимог щодо усунення виявлених недоліків.

Припинення права використання лісових ресурсів здійснюється в установленому порядку шляхом анулювання лісорубного квитка або лісового квитка тими органами, які їх видали.

76. Відповідно до п. 14 Постанови № 761 лісорубний або лісовий квиток може бути анульований за рішенням органів Держлісагентства, власників лісів або постійних лісокористувачів, які видали квиток, відповідно до закону, а також у випадках, передбачених Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

77. Водночас, згідно з ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 06.09.2005 №2806-IV дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

78. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 04.12.2024 у справі №420/10959/23, і Суд не вбачає підстав для відступу від неї.

79. Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що у зв`язку з протиправністю, лісорубний квиток №000690, виданий 08.03.2023 на проведення вибірково-санітарної рубки у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва, підлягає скасуванню.

80. Доводи касаційної скарги про те, що Філія «Ананьївське лісове господарство» ДП «Ліси України» є відокремленим підрозділом Підприємства, не має статусу юридичної особи, через що не може бути відповідачем у справі, Суд відхиляє з огляду на те, що предметом спірних правовідносин є правомірність видачі лісорубного квитка №000690, виданий 08.03.2023 на проведення вибірково-санітарної рубки у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва. Вказані ділянки Северинівського лісництва входили до складу ДП «Ширяєвське лісове господарство», яке наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 припинено шляхом реорганізації, а саме: приєднання до ДП «Ананьївське лісове господарство», яке набуло всіх прав та обов`язків ДП «Ширяєвське лісове господарство». Філія «Ананьївське лісове господарство» діє на підставі Положення про філію, є відокремленим підрозділом державного спеціалізованого підприємства «Ліси України».

81. Згідно з п. 10.5.11 Положення №69 для здійснення господарської діяльності Філії делеговані повноваження, зокрема, по видачі спеціальних дозволів лісорубних квитків на проведення рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарств.

82. Крім того, враховуючи, що, як зазначено вище, особливий охоронний статус території НПП пов`язується законом із його створенням шляхом видання Указу Президента України та затвердженням Проекту створення НПП, доводи касаційної скарги про те, що Указ Президента України «Про створення НПП "Куяльницький" від 01.01.2022 №3/2022 не реалізований, зокрема не створено юридичну особу Парку, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про те, що оскільки оскаржуваний Лісорубний квиток виданий без отримання дозволу та за відсутності затвердженого ліміту на використання природних ресурсів, що свідчить про порушення вимог Закону України "Про природно-заповідний фонд України"

83. Верховний Суд також зазначає, що неоформлення охоронних зобов`язань не спростовують факту створення НПП «Куяльницький» та не звільняє відповідача як постійного лісокористувача від законодавчо визначених обов`язків щодо дотримання вимог з охорони, збереження та використання території об`єкта природно-заповідного фонду загально державного значення.

84. Верховний Суд відхиляє також доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій не досліджений Проект в частині того, чи відносяться Квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва відносяться до НПП «Куяльницький», оскільки, як слідує з матеріалів справи, судами встановлено, що в матеріалах справи наявний лист ДП «Ширяївське лісове господарство» про погодження включення до меж Національного природного парку «Куяльницький» лісових масивів Северинівського лісництва Северинівської сільської ради Іванівського району, загальною площею 201,0 га, а також урочища «Нижній ліс», зокрема, кварталів 26, 27, 28 Северинівського лісництва ДП «Ширяївське лісове господарство».

85. Листом від 20.11.2017 № 01/1649/02/02-46/2531 Іванівська РДА Одеської області погодила створення НПП «Куяльницький» на території Іванівського району, у тому числі, на території Северинівської сільської ради.

86. Крім того, відповідно до Додатку 2 до Указу Президента України від 01.01.2022 №3/2022 погоджено включення до території НПП «Куяльницький» земель ДП «Ширяївське лісове господарство» у розмірі 200,438 га без вилучення у землекористувачів.

87. З урахуванням дослідження вказаних доказів у справі, судами попередніх інстанцій встановлено, що землі ДП «Ширяївське лісове господарство» у розмірі 200,438 га включені до НПП «Куяльницький» без вилучення у користувача.

88. Щодо доводу про те, що Міндовкілля листом №25/2-11/4665-23 від 28.03.2023 повідомлено, що Проект організації території Парку на затвердження до Міндовкілля не надходив; що з Листа Департаменту Екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації № 680/06/05-41/2-23/1192 від 06.04.2023, вбачається, що Обласна державна адміністрація лише 08.02.2023 звернулася до Міндовкілля з проханням направити один примірник проекту створення НПП «Куяльницький», Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що зазначені обставини не впливають висновки судів, оскільки виконання відповідними органами процедури здійснення своїх повноважень не може бути підставою для порушення порядку видачі Лісорубного квитка у спірних правовідносинах.

89. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.12.2024 у справі №420/10959/23, і Суд не вбачає підстав для відступу від неї.

90. Дотримання режиму охорони та використання природних ресурсів в межах території об`єкта природно-заповідного фонду полягає в лімітуванні господарської діяльності та особливих вимогах щодо здійснення додаткових заходів, спрямованих на збереження, відновлення та раціональне використання особливо цінних природних комплексів та об`єктів в установленому законодавством порядку.

91. Суд не бере до уваги покликання скаржника на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №420/14208/23, оскільки постановою Верховного Суду у цій же справі було скасовано зазначені рішення судів попередніх інстанцій, позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної Екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Філії "Ананьївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про визнання протиправними дій задоволено, визнано протиправними дії Філії "Ананьївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва.

92. Також Суд відхиляє покликання скаржника на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі №420/14210/23, адже наразі на розгляді Верховного Суду перебуває касаційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 420/14210/23, відповідно відсутній протилежний висновок Верховного Суду щодо аналогічних правовідносин.

93. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

94. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки встановлено, що судами попередніх інстанцій при вирішенні справи по суті заявлених позовних вимог досліджені усі основні питання, які мають значення для вирішення справи.

95. Таким чином, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів попередніх інстанцій. У скарзі також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення кожного з аргументів.

96. Згідно з положенням ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

97. Відповідно до чч. 1-3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

98. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

99. Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

100. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

101. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

102. З огляду на результат касаційного розгляду Суд не розподіляє понесені судові витрати.

Керуючись ст. 243, 339, 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Філії "Ананьївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №420/10968/23залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб