Справа № 200/9658/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 березня 2025 року справа №200/9658/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Яцук К.В., за участю представника позивача Краснопьорової О.С., представника відповідача Стець А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 р. у справі № 200/9658/21 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення пені нарахованої на суму заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат Азовсталь" (далі також - Позивач, ПАТ "МК Азовсталь") звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Відповідач 1, Східне МУ ДПС), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - Відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позивних вимог, просило стягнути пеню нараховану на суму заборгованості в розмірі 1 669 059,08 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 позовні вимоги задоволено, а саме суд: стягнув з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ПАТ "МК Азовсталь" пеню, нараховану на суму заборгованості в розмірі 1669 059,08 грн.

За результатами розгляду клопотання Відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пропуску позивачем строку на звернення до суду, суд першої інстанції в рішенні зазначив про те, що строк звернення до суду з вимогами щодо стягнення пені не може розпочати свій облік раніше дати погашення заборгованості. Наголосивши, що перебіг строку звернення до суду не розпочався. При цьому суд першої інстанції послався на те, що Верховний Суд в постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 810/1506/17 встановив, що строк звернення (а не період, за який може нараховуватися пеня), з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, полягає в тому, що цей строк в 1095 днів слід обчислювати саме з наступного дня після її фактичного погашення, тобто після фактичного відшкодування суми податку на додану вартість.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2023 апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У постанові апеляційний суд погодився з тими висновками, що сформував суд першої інстанції. Крім того зазначив, що не приймає до уваги доводи Відповідача 1 про те, що процедура судового оскарження була закінчена після винесення постанови Верховного Суду від 5 січня 2021 року за наслідками розгляду касаційної скарги та винесення Донецьким окружним адміністративним судом ухвали від 03 червня 2021 року про заміну боржника у виконавчому листі з огляду на приписи статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вказавши, що закріплене статтею 328 КАС України право сторони на касаційне оскарження, ніяким чином не впливає на встановлений статтею 255 КАС України порядок набрання рішенням суду законної сили.

Постановою Верховного Суду від 22 січня 2025 року задоволено частково касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, скасовано постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційний суд в рішенні зазначив, що Відповідач 1 у додаткових поясненнях (том 3, а.с. 115-117) наголошував на тому, що Позивач про порушення своїх прав дізнався 28 жовтня 2020 року, а до суду звернувся 28 липня 2021 року, а тому, на його думку, підлягали врахуванню правові висновки Верховного Суду щодо обчислення строків звернення до суду з позовом. При цьому Відповідач 1 покликався саме на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі №803/1149/18. Втім, зміст рішення суду апеляційної інстанції взагалі не містить як посилань на обставини подання Відповідачем 1 такого клопотання, так і не містить мотивів щодо врахування чи неврахування таких доводів Відповідача у контексті наявності нової судової практики щодо строку звернення до суду з відповідними позовними вимогами. З урахуванням цього, з огляду на те, що Суд апеляційної інстанції не надавав оцінку важливим доводам Відповідача 1 в аспекті зміни судової практики щодо строку звернення до суду з позовом у цій справі суд касаційної інстанції не може самостійно сформувати свої висновки у контексті дотримання чи недотримання Позивачем строку звернення до суду, та відповідно перевірити поважність підстав пропуску строку звернення до суду. Касаційний суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки під час розгляду справи не перевірено важливих доводів Відповідача 1 й не враховано відповідних висновків Великої Палати Верховного Суду для цілей розгляду цієї справи.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник Східного МУ ДПС в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник ГУДКС у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем 1 було подано заперечення на уточнення позовних вимог, згідно змісту яких наголошено на пропуску позивачем строку звернення до суду, а саме зазначено, що позивач дізнався про порушення своїх прав 28.10.2020 року, проте з позовом звернувся 28.07.2021 року, що не відповідає вимогам ст. 123 КАС України. На підставі викладеного просив врахувати вимоги ст. 122, 123 КАС України при прийнятті рішення по справі тощо.

Суд першої інстанції з приводу строку звернення до суду дійшов до висновку, що перебіг строку звернення до суду не розпочався.

Так, суд першої інстанції зазначив, що ПРАТ «МК «Азовсталь» визначено період нарахування пені з 28.10.2020 (дата набуття суми невідшкодованого ПДВ статусу заборгованості) по 25.08.2021 року (день погашення заборгованості), станом на дату подання заяви про уточнення позовних вимог складає 302 календарні дні.

Зазначений період є обґрунтованим та Відповідач 1 безпідставно ототожнює такий період нарахування пені зі строком звернення до суду для стягнення пені за відповідний період, який Позивачем не пропущений, тому що, строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення.

Суд першої інстанції посилається постанову Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №810/1506/17 в якій суд підсумовує, що на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, безвідносно до причин нездійснення такого відшкодування. Верховний Суд зазначений довод не прийняв та зазначив, що «строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення. Таким чином, у зазначеній постанові Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги ОДПІ, що позивач звернувшись з адміністративним позовом через 4 роки з дати виникнення права на таке звернення, пропустив встановлений податковим законодавством строк. Тобто, Верховний Суд встановив, що строк звернення (а не період, за який може нараховуватися пеня), з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, полягає в тому, що цей строк в 1095 днів слід обчислювати саме з наступного дня після її фактичного погашення, тобто після фактичного відшкодування суми ПДВ.

З огляду на вказане, строк звернення до суду з вимогами щодо стягнення пені не може розпочати свій облік раніше дати погашення заборгованості. На підставі викладеного суд першої інстанції наголошував, що перебіг строку звернення до суду не розпочався.

Скаржник в доповненні до апеляційної скарги посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2023 по справі № 803/1149/18 та зазначив, що позивач дізнався про потенційне порушення його прав, за його словами, ще 28.10.2020, а позовну заяву було подано лише 28.07.2021 за № 14. Тобто, шестимісячний строк на звернення до суду минув ще в квітні 2021 року.

Матеріали справи свідчать, що позивач у своїх поясненнях наданих судам наводив відповідне правове регулювання та мотивацію, які були покладені в основу рішень судів.

Також зазначив, що строк звернення до суду ним не було порушено, оскільки постанова Великої Палати Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року по справі № 140/1770/19 не має зворотної сили в часі.

Також, у додаткових поясненнях на касаційну скаргу позивач зазначив про те, що відповідач у своїй касаційній скарзі безпідставно просив суд застосовувати нову судову практику у цій категорії справ, а саме: постанови Верховного Суду у справі № 320/5404/20 від 13 квітня 2023 року та від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19. Послався на те, що застосування нової судової практики, якої не існувало на час виникнення спірних правовідносин штучно створює умови для неотримання платником податку суми пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з ПДВ, а отже висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, не можуть бути застосовані судом у даній справі.

Крім того, від Східного МУ ДПС до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення.

В обґрунтування зазначено, зокрема, щодо дотримання Позивачем строків на звернення до суду з позовною заявою, що позивач дізнався про потенційне порушення його прав, за його словами, ще 28.10.2020, а позовну заяву було подано лише 28.07.2021 за № 14. Тобто, шестимісячний строк на звернення до суду минув ще в квітні 2021 року. Відповідного клопотання про поновлення строку на подання позову з боку позивача подано не було, а тому адміністративний позов ПрАТ «МК «Азовсталь»» повинен був бути залишений без розгляду. Крім того, відповідне клопотання повинно було бути подано до суду першої інстанції.

Так, з початком введення воєнного стану пеня за несвоєчасне бюджетне відшкодування не нараховується. Спірні правовідносини щодо нарахування такої пені розглядаються по періодам до 15.03.2022. По справам, які пов`язані з бюджетним відшкодуванням та нарахуванням пені за несвоєчасне відшкодування, за періоди до виникнення обставин запровадження воєнного стану, розгляд справ здійснювався в розрізі врахування дотримання платником податків строків на звернення до суду з відповідними позовними заявами. Судами попередніх інстанцій не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в таких постановах від 16.02.2023 по справі № 803/1149/18, від 19.01.2023 по справі № 140/1770/19. Верховного Суду у постанові від 13.07.2023 по справі № 320/3351/21, від 13.04.2023 по справі № 320/5404/20, від 16.08.2023 по справі № 200/9648/21, від 02.03.2023 по справі № 360/4040/21.

Також, у судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції та поясненнями позивача не погоджується, з наступних підстав.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику податку суму бюджетного відшкодування ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

Податковим повідомлення-рішенням від 06.11.2019 № було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку за липень 2019 року на 24 788 679 грн..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2020 по справі №200/1718/20-а (залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020) це податкове повідомлення-рішення було скасовано. Рішення суду набрало законної сили 02.09.2020.

Отже, за приписами законодавства, контролюючий орган повинен був відобразити в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування за спірною декларацією, не пізніше 20.10.2020, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у свою чергу, не пізніше 27.10.2020 здійснити бюджетне відшкодування.

Загальні норми процедури судового оскарження в межах розгляду публічно-правових спорів регулюються Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі частин 1 - 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При дослідженні питання щодо строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, необхідно зауважити на наявності судової практики Верховного Суду.

Так, зокрема у постанові від 14 березня 2019 року у справі №822/553/17 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

У постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 280/4452/18 Верховний Суд підтримав позицію про те, що і вимоги щодо стягнення заборгованості з бюджету, і вимоги щодо стягнення пені, нарахованої на весь час невиконання суб`єктом владних повноважень встановленого законом обов`язку можуть бути пред`явлені у межах 1095-денного строку, після спливу якого правовідносини стають стабільними.

На час розгляду цієї справи у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, від 16 лютого 2023 року у справі №803/1149/18, від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 Велика Палата Верховного Суду вже відступила від висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 14 березня 2019 року у справі №822/553/17 та від 15 лютого 2021 у справі № 280/4452/18, і сформулювала такі правові висновки:

- положення пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 102 Податкового кодексу України, у тому числі й пункт 102.5 цієї статті, не є тим "іншим законом", яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду;

- платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

- зміна правового регулювання, зміна Верховним Судом способу захисту порушеного права та підтверджені у встановленому порядку фактичні обставини щодо неможливості реалізації права особою, перелік спрямованих нею на досягнення цієї мети заходів підлягають оцінці судом за заявою позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в кожному конкретному випадку при з`ясуванні поважності причин пропуску цього строку.

Колегія суддів також враховує, що в ухвалі від 28 листопада 2024 року у справі № 200/9658/21 Велика Палата Верховного Суду перевіривши матеріали справи та наведені доводи, дійшла висновку про відсутність правових підстав для прийняття цієї справи до розгляду з посиланням на те, що:

- висновки Великої Палати Верховного Суду в окресленому питанні є послідовними, а позиція не змінювалась;

- Велика Палата Верховного Суду чітко визначилась у зазначених вище постановах стосовно строку звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а також щодо наслідків для осіб, які звертаються до суду з такими позовами, у зв`язку із зміною судової практики правозастосування у подібних правовідносинах;

- необхідність відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду в зазначених вище постановах, на що посилається колегія суддів Касаційного адміністративного суду, не пов`язана з відсутністю, суперечливістю, неповнотою, невизначеністю (неясністю, нечіткістю) та неефективністю правового регулювання охоронюваних прав (інтересів), а зводиться до незгоди з такими висновками, що, однак, не можна прирівняти до наведення колегією суддів обґрунтованих підстав необхідності відступлення від вказаного висновку;

- обґрунтування виключної правової проблеми у цій справі Велика Палата Верховного Суду не може визнати переконливим і одночасно достатнім у розумінні підстави для передачі справи, про яку йдеться в частині четвертій статті 346 КАС. На питання, означені колегією суддів Касаційного адміністративного суду як проблемні (зокрема, щодо застосування частини другої статті 122 КАС у правовідносинах із зверненням до адміністративного суду з позовом про стягнення пені, нарахування якої передбачено пунктом 200.23 статті 200 ПК; щодо наслідків зміни судової практики в частині способу захисту права у подібних правовідносинах), Велика Палата Верховного Суду дала відповідь, сформулювавши відповідні висновки у постановах у справах № 140/1770/19, № 803/1149/18, № 320/12137/20;

- в ухвалі Касаційного адміністративного суду немає посилання на кількісні та якісні показники, які б свідчили про те, що за час, який сплинув після ухвалення зазначених вище постанов, відбулися зміни у суспільних відносинах чи у законодавстві, які б надали окресленим питанням значення правової проблеми, вирішення якої вимагало б нових підходів задля формування єдиної правозастосовчої практики та/чи розвитку права в цілому;

- таким чином, до повноважень Касаційного адміністративного суду, зокрема, належить вирішення питань про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, їх тлумачення при вирішенні юридичних спорів в адміністративних справах чи проблем щодо забезпечення ефективного захисту прав, свобод або інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Реалізація таких повноважень пов`язана з розв`язанням правових проблем;

- питання, про необхідність вирішення якого в цій справі зазначає колегія суддів Касаційного адміністративного суду (з якого моменту розпочинається відлік строку звернення до суду з вимогою про стягнення пені, нарахування якої передбачено пунктом 200.23 статті 200 ПК України, та які наслідки мають зміни в судовій практиці щодо строку звернення до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності на ситуацію позивача, який звернувся до суду з позовом до формування Великою Палатою Верховного Суду правового висновку щодо застосування норми частини другої статті 122 КАС у подібних правовідносинах), може бути вирішено Касаційним адміністративним судом.

Отже, як свідчать матеріал справи, позивач про порушення своїх прав дізнався 28 жовтня 2020 року, а до суду звернувся 28 липня 2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Позивач не навів та не надав доказів того, що протягом строку звернення до суду наведені ним та судом першої інстанції обставини безпосередньо унеможливили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Так, ст. 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України).

Аналогічні правила КАС України встановлено і при вирішення питання щодо прийнятності апеляційних та касаційних скарг.

Колегія суддів вважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовно судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

Такий правий висновок міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №460/626/19, від 29 вересня 2022 року у справі № 640/26257/21, від 14 липня 2022 року у справі № 380/10649/21.

Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 11.02.2021 у справі № 140/2046/19, від 10.06. 2020 у справі № 620/1715/19, від 23.09.2020 у справі № 640/5645/19, від 03.12.2020 у справі № 817/660/18, від 17.03.2021 у справі № 160/3092/20, від 18.03.2021 у справі № 640/23204/19, від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19, від 27.02.2021 у справі № 140/3708/19, від 13 лютого 2025 року у справі № 320/42545/23.

Враховуючи вищевикладене, висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року та ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2024 року у справі № 200/9658/21, колегія суддів дійшла висновку, що з метою дотримання прав та гарантій позивача на всебічний та об`єктивний розгляд адміністративної справи, необхідно запропонувати позивачу надати клопотання про поновлення строку звернення до суду та вказати інші підстави для поновлення строку та надати докази в їх підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.80, 122, 123, 237, 292, 309, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду визначені в рішенні суду першої інстанції.

Запропонувати Приватному акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь" надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Заяву та докази надати до Першого апеляційного адміністративного суду в електронному вигляді на електронну пошту суду () або через особистий кабінет в системі «Електронний суд», а також за адресою: 49005, м. Дніпро, вул. Левка Лук`яненка, буд. 23 до 24 березня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 12 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

А.В. Гайдар