Справа № 160/18206/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18206/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року (суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі

за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ

до ОСОБА_1

третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ 02.07.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу Дніпровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 56 730 грн 34 коп.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт також звертає увагу на порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, а також звертає увагу, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом. Також апелянт додатково подав до суду апеляційної інстанції клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Щодо строку звернення до суду з позовом, посилається на введенні в Україні воєнного стану.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції насамперед вважає за доцільне надати оцінку доводам апелянта щодо пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом спору в даній справі є правомірність стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у зв`язку зі звільненням відповідача зі служби в поліції.

Статтею 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд, зокрема у постанові від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, підтвердив, що у справах подібної категорії має бути застосований строк звернення до суду, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України, що залишено поза увагою суду першої інстанції при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був звільнений зі служби в Нацполіції 22.12.2023 та вручено 26.12.2023 повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення.

Відтак, після спливу строку на добровільне відшкодування витрат, у держави в особі уповноважених органів виникло право на примусове стягнення відповідних сум. Таке право в спірних правовідносинах виникло з 26.01.2024, а тому з цим позовом позивач мав звернутися до суду не пізніше 26.02.2024.

Натомість, позов був направлений до суду поштовим засобом зв`язку лише 02.07.2024, при цьому позивач не подав заяву про поновлення строку звернення до суду з підтвердженням поважності причин його пропуску.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що визначений процесуальним законом строк звернення до суду є присічним та може бути поновлений у виключних випадках за клопотанням особи, яка подає позовну заяву, в якому мають бути викладені поважні причини пропуску відповідного процесуального строку з підтвердженням таких пояснень належними доказами.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року в справі № 340/1019/19).

Колегія суддів зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання вимог норм процесуального права є обов`язком для всіх учасників адміністративного процесу. Відтак, особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, не допускаючи необґрунтованого зволікання у вчиненні відповідної процесуальної дії.

Колегія суддів звертає увагу, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд апеляційної інстанції повторно наголошує, що поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Позивач наявність таких обставини не довів.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на введення в України воєнного стану само по собі не може розглядатися як достатня та належна підстава для поновлення строку звернення до суду, адже позивач не навів жодного доводи щодо існування непереборних обставин для звернення до суду з позовом у визначений законом строк, пов`язаних з введенням воєнного стану.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що позов в цій справі поданий з пропуском законодавчо встановленого строку, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 123 КАС України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року в адміністративній справі № 160/18206/24 скасувати.

Позовну заяву Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з 11 березня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 березня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова