Справа № 120/15036/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 р. Справа № 120/15036/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

11.11.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Геращенко Т.В., подана від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ? ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ? ГУ ДПС у Вінницькій області) про:

- визнання протиправним та скасування рішення № 2800/6/02-32-24-07 від 30.09.2024 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

- зобов`язання відповідача поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 у якості платника єдиного податку третьої групи з 30.09.2024 та включити до реєстру платників єдиного податку.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 06.08.2024 на адресу позивача надійшов лист ГУ ДПС у Вінницькій області № 34635/02-32-24-07-10 від 06.08.2024, у якому повідомлялося про те, що "ГУ ДПС у Вінницькій області проведено аналіз діяльності ФОП ОСОБА_1 ... та встановлено, що одним із видів економічної діяльності є 61.10 "Діяльність у сфері проводового електрозв`язку". 61.20 "Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку", 61.30 "Діяльність у сфері супутникового електрозв`язку" та класу 61.90 "Інша діяльність у сфері електрозв`язку". Відтак позивача зобов`язано подати заяву та відмовитись від спрощеної системи оподаткування не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року), тобто до 20.09.2024.

07.08.2024 ФОП ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу ГУ ДПС у Вінницькій області лист-відповідь № 01/08/24 від 07.08.2024, в якому вказав про те, що "ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не має жодних власних електронних комунікаційних мереж на своєму балансі та у своїй власності і не надає послуг з обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, а виключно надає послуги доступу до мережі інтернет".

22.08.2024 позивач надіслав до ГУ ДПС у Вінницькій області ще один лист-відповідь № 02/08/24 від 22.08.2024 і уточнив, що у листі Міністерства фінансів України № 11210-03-3/24468 від 20.08.2024 була наведена наступна інформація: "За результатами обговорення та голосування члени Експертної ради прийняли рішення про неможливість врегулювання цього питання через підготовку узагальнюючої податкової консультації, оскільки це питання можливо вирішити виключно внесенням відповідних законодавчих змін, зокрема до Закону України "Про електронні комунікації"". З огляду на це, ФОП ОСОБА_1 знову наголосив на тому, що вимоги і аргументи, викладені в листі від ГУ ДПС у Вінницькій області № 34635/6/02-32-24-07-10 від 06.08.2024, а також аргументи і приклади винесення судових рішень, викладених в попередньому листі відповіді вих. № 02/08/24 від 07.08.2024, є неправомірними і не можуть бути приводом переведення платника податків на загальну систему оподаткування допоки не будуть внесені відповідні зміни у закони України.

Однак, як зазначає позивач, незважаючи на вище вказане, ГУ ДПС у Вінницькій області направило на адресу позивача Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 25.09.2024 № 33695/02-32-24-07/ НОМЕР_1 та пізніше прийняло рішення від 30.09.2024 № 2800/6/02-32-24-07 про його виключення з реєстру платників єдиного податку.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним, а тому за захистом своїх прав та інтересів вимушений звертатися до суду.

Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 . Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність у сфері електрозв`язку за кодами КВЕД 61.10, 61.20, 61.30 та 61.90, що відповідно до п.п. 8 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не дає права на застосування спрощеної системи оподаткування.

Крім того, з набранням чинності 01.01.2022 Закону України № 1089-ІХ "Про електронні комунікації" платники єдиного податку, зокрема фізичні особи-підприємці, при постачанні електронних комунікаційних послуг, не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Відповідач зазначає, що заборона перебування на спрощеній системі оподаткування стосується суб`єктів господарювання, які в рамках надання послуг у сфері електронних комунікацій здійснюють технічне обслуговування та експлуатацію відповідних мереж, у тому числі надають доступ до таких мереж.

Відповідач наголошує, що позивач був належним чином поінформований про необхідність виключення його з реєстру платників єдиного податку та подання відповідної заяви.

За результатами камеральної перевірки було складено акт про порушення вимог перебування на спрощеній системі оподаткування та на його підставі прийнято рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, як такого, що здійснює діяльність, яка не передбачає можливості застосування спрощеної системи оподаткування.

Відповідач вважає, що діяв правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Разом із відзивом до суду надійшло клопотання від відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

06.12.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що аргументи, викладені у відзиві відповідача, є безпідставними, оскільки засновані на неправильному тлумаченні норм законодавства, зокрема Податкового кодексу України.

Крім того, представник позивача звертає увагу на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

У відповіді також наголошується, що акт перевірки складено за наслідками невстановленого виду контрольного заходу, що не відповідає вимогам Податкового кодексу України, а також, що спірне рішення прийнято з порушенням порядку та строків, передбачених законом, що позбавило позивача можливості подати заперечення на висновки акту перевірки.

При цьому, на думку представника позивача, відповідач у своєму відзиві не спростовує ключові аргументи, наведені позивачем у позовній заяві, зокрема щодо неправомірності анулювання реєстрації платника єдиного податку та відсутності належних доказів порушень з боку позивача.

06.12.2024 до суду надійшли заперечення представника позивача на клопотання відповідача щодо розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

04.02.2025 від представника відповідача надійшли "Додаткові пояснення у справі".

Вирішуючи питання про можливість прийняття до розгляду таких додаткових пояснень, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, подання стороною додаткових письмових пояснень нормами процесуального права не передбачено.

Винятком є положення ч. 5 ст. 159 КАС України, відповідно до яких суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Тобто додаткові пояснення в адміністративному процесі можуть надаватися стороною лише за ініціативою суду та лише щодо окремого питання.

Водночас вказаних обов`язкових умов представник позивачки не дотримався та подав суду додаткові письмові пояснення з власної ініціативи. В іншому разі це порушуватиме принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Наведене свідчить про неможливість прийняття до розгляду додаткових письмових пояснень представника відповідача та їх врахування судом під час ухвалення рішення у справі.

Ухвалою суду від 13.03.2025 залишено без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та запаречень, суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування з 31.01.2012 та є платником єдиного податку третьої групи з обраною ставкою 5%, що підтверджується випискою з ЄДР та витягом з реєстру платників єдиного податку.

Водночас позивач, як платник єдиного податку третьої групи, визначив наступні види своєї підприємницької діяльності: 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткованням (основний); 43.21 Електромонтажні роботи; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи: 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 95.21 Ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення: 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.43 Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку: 61.20 Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку; 61.30 Діяльність у сфері супутникового електрозв`язку; 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; 33.13 Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устатковання; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устатковання; 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

06.08.2024 на адресу позивача надійшов лист № 34635/02-32-24-07-10 від 06.08.2024 від ГУ ДПС у Вінницькій області.

У вказаному листі повідомлялось, що проведеним аналізом діяльності ФОП ОСОБА_1 встановлено, що одним із видів його економічної діяльності є 61.10 "Діяльність у сфері проводового електрозв`язку", 61.20 "Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку", 61.30 "Діяльність у сфері супутникового електрозв`язку" та 61.90 "Інша діяльність у сфері електрозв`язку".

Відтак, як зазначено у листі ГУ ДПС у Вінницькій області, ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний подати заяву та відмовитись від спрощеної системи оподаткування не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року), тобто до 20.09.2024.

07.08.2024 ФОП ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу ГУ ДПС у Вінницькій області лист за № 01/08/24 від 07.08.2024, де вказав про те, що він не має жодних власних електронних комунікаційних мереж на своєму балансі і у своїй власності і не надає послуг з обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, а виключно надає послуги доступу до мережі інтернет.

22.08.2024 позивач надіслав до ГУ ДПС у Вінницькій області ще один лист за № 02/08/24 від 22.08.2024, в якому додатково повідомив, що згідно з листом Міністерства фінансів України № 11210-03-3/24468 від 20.08.2024 "за результатами обговорення та голосування члени Експертної ради прийняли рішення про неможливість врегулювання цього питання через підготовку узагальнюючої податкової консультації, оскільки це питання можливо вирішити виключно внесенням відповідних законодавчих змін, зокрема до Закону України "Про електронні комунікації". Відтак ФОП ОСОБА_1 наголосив на тому, що вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області, викладені в листі № 34635/6/02-32-24-07-10 від 06.08.2024, а також наведені у ньому аргументи є неправомірними і не можуть бути підставою переведення платника податків на загальну систему оподаткування допоки не будуть внесені відповідні зміни в закони України.

25.09.2024 щодо позивача складено Акт № 33695/02-32-24-07/ НОМЕР_1 про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування.

30.09.2024 ГУ ДПС у Вінницькій області прийняло рішення № 2800/6/02-32-24-07 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийняте контролюючим органом на підставі невірних даних про те, що платник податків здійснює діяльність, яка не дає право застосовувати спрощену систему оподаткування або не відповідає вимогам організаційно- правових форм господарювання та із порушенням порядку і строку прийняття такого рішення, а тому звернувся до суду з позовом про його скасування.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ? ПК України).

Пунктом 291.2 статті 291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності ? особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: третя група ? фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи ? суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.2 статті 299 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку

За приписами пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання ? з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Абзацом першим пункту 299.11 статті 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.12.2020 у справі № 200/9334/19-а.

При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку третьої групи.

Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені, зокрема, у постановах від 02.10.2018 у справі № 805/1307/17-а, від 03.12.2020 у справі № 200/9334/19-а та від 14.07.2021 у справі № 808/224/18.

Пунктом 75.1. статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки ? цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як свідчать матеріали справи, акт від 25.09.2024 № 33695/02-32-24-07/ щодо неможливостi застосування юридичними особами спрощеної системи оподаткування, у яких основний вид дiяльностi відповідає класу 61.10 "Дiяльнiсть у сферi проводового електрозв`язку", класу 61.90 "Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку", класу 61.30 "Дiяльнiсть у сферi супутникового електрозв`язку" та класу 61.20 "Дiяльнiсть у сферi безпроводового електрозв`язку" складено відповідачем за результатами камеральної перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Статтею 76 ПК України установлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Таким чином, нормами ПК України не передбачено можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання). Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.03.2019 у справі № 803/1908/16, від 23.08.2019 у справі № 826/4242/15, від 06.02.2020 у справі № 813/87/16 та від 04.05.2023 у справі № 320/1040/19.

Верховний Суд при розгляді аналогічних адміністративних справ сформував такі висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході такої перевірки порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17).

Отже, на основі викладено суд доходить висновку, що єдиним законним способом реалізації контролюючим органом своїх владних управлінських функцій у даному випадку є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок ? прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки позивача. Водночас Акт від 25.09.2024 № 33695/02-32-24-07/ складено за наслідками проведення камеральної перевірки, що не відповідає вимогам ПК України щодо порядку та процедури проведення перевірок платників податків.

Суд наголошує на тому, що для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені ПК України.

Відтак складений відповідачем Акт від 25.09.2024 № 33695/02-32-24-07/ щодо неможливостi застосування позивачем спрощеної системи оподаткування не може бути належним й допустимим доказом на підтвердження виявлення відповідним контролюючим органом порушення платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених главою 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" Розділу XIV "Спеціальні податкові режими" ПК України, та, відповідно, надавати можливість для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідно до абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 ПК України.

Таким чином, оскільки відповідачем не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку, суд вважає, що анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку третьої групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

З наведено випливає, що оскаржуване рішення від 30.09.2024 № 2800/6/02-32-24-07 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 є таким, що прийняте ГУ ДПС у Вінницькій області з порушенням процедури прийняття, що, у свою чергу, є самостійною підставою для його скасування.

Крім цього, за матеріалами справи підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало встановлення контролюючим органом наявності у позивача видів діяльності, які відповідають класам 61.10 "Діяльність у сфері проводового електрозв`язку", 61.20 "Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку", 61.30 "Діяльність у сфері супутникового електрозв`язку" та 61.90 "Інша діяльність у сфері електрозв`язку". Податковий орган вважає, що така діяльність суперечить підпункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, оскільки застосування спрощеної системи оподаткування фізичними особами-підприємцями, які здійснюють діяльність у сфері електронних комунікацій, є неможливим.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган посилається на те, що з 01.01.2022 набрав чинності Закон України "Про електронні комунікації", відповідно до якого платники єдиного податку при постачанні електронних комунікаційних послуг не можуть застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

В цій частині суд вважає за необхідне зазначити таке.

16.12.2020 був прийнятий Закон України "Про електронні комунікації" (далі ? Закон № 1089-IX, який набрав чинності з 01.01.2022), що визначає правові та організаційні основи державної політики у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра, а також права, обов`язки та відповідальність фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у відповідній діяльності або користуються електронними комунікаційними послугами.

Відповідно до статті 16 Закону № 1089-IX суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність як постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг, повинні протягом місяця від початку такої діяльності надіслати до регуляторного органу повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері електронних комунікацій.

У Повідомленні зазначається вид та опис електронних комунікаційних послуг. Інформація вноситься до Повідомлення шляхом проставляння суб`єктом господарювання відмітки навпроти найменування відповідного виду послуг чи доступу. У разі відсутності в орієнтовному переліку видів електронних комунікаційних послуг, затвердженому регуляторним органом, послуги, яку надає суб`єкт господарювання, вид та опис такої послуги надаються в довільній формі.

Відповідно до статті 17 Закону № 1089-IX регуляторний орган (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (далі ? НКЕК) включає ці відомості та веде Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг в електронному вигляді за встановленими ним порядком та формою.

Постановою НКЕК від 20.04.2022 № 30 "Питання ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2022 за № 502/37838 (зі змінами), затверджено Порядок ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг та його форму, а також Орієнтовний перелік видів електронних комунікаційних послуг.

Враховуючи наведене, при поданні Повідомлення суб`єкт господарювання самостійно визначає необхідний перелік видів електронних комунікаційних послуг згідно з Орієнтовним переліком, а в разі відсутності в Орієнтовному переліку послуги, яку надає суб`єкт господарювання, вид та опис такої послуги надаються ним в довільній формі.

На підставі поданих суб`єктами господарювання Повідомлень, НКЕК веде в електронному вигляді Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, за встановленими нею порядком та формою. Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг розміщений у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НКЕК.

Постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг у встановленому порядку отримують витяги з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, які зокрема містять інформацію про код, вид та опис електронних комунікаційних послуг та код юридичних осіб за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України, або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) ? для фізичних осіб-підприємців.

Єдиним ресурсом, де відображаються актуальні дані про постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг, в тому числі про надання того чи іншого виду послуг у сфері електронних комунікацій, є Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг (далі ? Реєстр). Документом, який може підтвердити право суб`єкта господарювання на надання того чи іншого виду послуг у сфері електронних комунікацій, є Витяг з Реєстру, наданий уповноваженими посадовими особами НКЕК.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , як платником єдиного податку третьої групи, визначені наступні види діяльності: 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткованням (основний); 43.21 Електромонтажні роботи; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 95.21 Ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення: 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.43 Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку: 61.20 Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку; 61.30 Діяльність у сфері супутникового електрозв`язку; 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; 33.13 Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устатковання; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устатковання; 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

Як вже зазначалося вище, згідно з приписами пунктів 291.2, 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності ? особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених дією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які не можуть бути платниками єдиного податку першої-третьої груп визначені пунктом 291.5 статті 291 ПК України.

Зокрема, відповідно до пп. 8 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої-третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Тобто законодавцем визначено підстави, за наявності яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку третьої групи, а саме якщо вони здійснюють діяльність з надання послуг поштового зв`язку, телефонного зв`язку (фіксованого з проводним та безпроводним доступом, рухомого), з надання іншим особам послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж.

Раніше, Законом України від 18.09.2019 № 102-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню" було припинено ліцензування діяльності у сфері телекомунікацій, що здійснювалась на виконання Закону України "Про телекомунікації" та передбачала ліцензування наступних видів діяльності у сфері телекомунікацій: діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного); діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного); діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку; діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

01.01.2022 набрав чинності Закон № 1089-IX, який не передбачає згаданих видів діяльності та, відповідно, в Орієнтовному переліку такі види діяльності відсутні.

Водночас, окремі норми актів законодавства України лишаються неприведеними у відповідність до Закону № 1089-IX, який прийнято з метою імплементації актів права ЄС, зокрема, Директиви 2018/1972 Європейського парламенту і ради від 11.12.2018 "Про запровадження Європейського кодексу електронних комунікацій".

Так, зазначені застарілі назви видів діяльності у сфері телекомунікацій, ще містяться у абз. 8 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про телекомунікації":

оператор телекомунікацій ? суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж;

провайдер телекомунікацій ? суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку.

Пунктом 70 статті 2 Закону № 1089-IX визначено, що: оператор електронних комунікацій (оператор) ? суб`єкт господарювання, який володіє, здійснює експлуатацію та управління електронними комунікаційними мережами та/або пов`язаними засобами.

У разі постачання електронних комунікаційних мереж оператор вважається також постачальником електронних комунікаційних мереж.

У разі постачання електронних комунікаційних послуг оператор вважається також постачальником електронних комунікаційних послуг.

У свою чергу, згідно з п. 87 ст. 2 Закону № 1089-IX постачальник електронних комунікаційних послуг ? суб`єкт господарювання, який фактично надає та/або має право надавати електронні комунікаційні послуги на власних мережах та/або на мережах інших постачальників електронних комунікаційних послуг, та з пунктом 85 цієї статті постачальник електронних комунікаційних мереж ? суб`єкт господарювання, який надає послуги доступу до електронної комунікаційної мережі, що знаходиться в його володінні, та до пов`язаних з нею засобів, або з використанням віртуальних мереж.

Отже, відповідно до Закону № 1089-IX будь-який оператор електронних комунікацій може бути постачальником електронних комунікаційних мереж та/або послуг, але не кожен постачальник електронних комунікаційних послуг є оператором електронних комунікацій.

В Офіційному узагальненому роз`ясненні наведено види електронних комунікаційних послуг, які максимально відповідають видам діяльності, зазначеним у пп. 8 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України, зокрема, це: послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації, Код послуги ? IC.S1; послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, Код послуги ? OS.S1.

Тобто, лише при здійсненні цих 2 видів електронних комунікаційних послуг постачальник не може застосовувати спрощену систему оподаткування.

При цьому Код послуги ? OS.S1 передбачає надання послуг третім особам (постачальникам електронних комунікаційних мереж чи іншим суб`єктам господарювання) технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, і не включає в себе технічне обслуговування і експлуатацію власних електронних комунікаційних мереж.

При поданні повідомлення суб`єкт господарювання обираючи вид послуги з кодом OS.S1 має обрати такі уточнення щодо експлуатації електронних комунікаційних мереж: інших постачальників електронних комунікаційних мереж; інших суб`єктів господарювання.

Поряд із цим, як встановлено судом, під час реєстрації діяльності у НКЕК у відповідності до вимог Закону України "Про електронні комунікації" позивач зазначаючи у якості діяльності такого виду як OS.SI не здійсненив відмітки у відповідних графах, бо позивач здійснює лише технічне обслуговування власної телекомунікаційної мережі.

На підтвердження цього свідчить відсутність доказів укладання ФОП ОСОБА_1 із третіми особами договорів щодо послуг технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж чи то послуг телефонного зв`язку (жодного виду), послуг поштового зв`язку, відсутність доказів отримання коштів за такі послуги.

Іншого відповідачем не доведено.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень розділу 1 Сфера застосування вступної частини до Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457, КВЕД ? це статистичний інструмент для впорядкування економічної інформації. Класифікація не завжди відповідає всім потребам користувачів за межами статистичної системи, у зв`язку з чим можуть виникнути суперечності стосовно юридичного використання коду КВЕД. Слід мати на увазі, що код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків. Будь-яке використання КВЕД не для статистичних потреб (адміністративних або нормативних) здійснюють самі користувачі за власними правилами, відповідаючи за це та належно пояснюючи таке використання.

Отже, види діяльності у сфері електронних комунікацій, передбачені в Орієнтовному переліку, можуть не збігатися з КВЕД, але такий збіг або його відсутність не створює прав та обов`язків для суб`єктів господарювання та жодні правові наслідки зазначеного відсутні.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що обмеження перебування на єдиному податку відповідно до абз. 8 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України стосується виключно суб`єктів, які безпосередньо здійснюють саме види діяльності, прямо зазначені у ПК України, а саме: Поштовий зв`язок, Телефонний зв`язок, Діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж.

Натомість контролюючим органом у якості критерію для застосування обмежень, встановлених підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України та прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку використано не здійснення конкретних видів діяльності, прямо вказаних у ПК України, а зроблено довільне трактування положень податкового законодавства, а саме із загального переліку діяльності "надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж" виділено лише "надання послуг з експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку; надання послуг з безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку".

Відтак, оскільки позивач не здійснює видів діяльності, які передбачені підпунктом 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи ФОП ОСОБА_1 відсутні.

При цьому суд зауважує, що не приведення у відповідність положень Податкового кодексу України, у зв`язку із змінами у законодавстві про електронні комунікації, призводить до неоднозначного трактування таких норм.

Разом з тим відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Вказаний підхід національного законодавства узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), що сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків.

Зокрема, у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що у разі існування неоднозначності в тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків необхідно віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків; національне законодавство має відповідати вимозі "якості" закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні ("Щокін проти України", заяви № 23759/03 та № 37943/06, рішення від 14 жовтня 2010 року; "Серков проти України", заява № 39766/05, рішення від 7 липня 2011 року).

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що рішення ГУ ДПС у Вінницькій області про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 30.09.2024 № 2800/6/02-32-24-07, яким ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку є протиправним та підлягає скасуванню.

Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Отже, суд зауважує, що інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 2800/6/02-32-24-07 від 30.09.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області з 30.09.2024 поновити реєстрацію фізичної особи-підпрємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку як платника єдиного податку третьої групи та включити його до цього реєстру шляхом внесення необхідних змін.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Геращенко Тетяна Василівна (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: а/с 270, м. Вінниця, 21050);

3) відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Повне судове рішення складено 13.03.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович