Справа № 420/477/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/477/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 07.01.2025 надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області () щодо невинесення на розгляд сесії Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених, його не розгляду та неприйняття рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України;

2. Зобов`язати Яськівську сільську раду Одеського району Одеської області () винести на розгляд та розглянути на сесії Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених та прийняти за результатами його розгляду рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Південним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства до Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області скеровано подання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 24.11.2023 № 960, згідно з яким за ідентифікацією на території громади виявлено самозалісені ділянки загальною площею 313 га. До вказаного подання додано інформацію про місце розташування цих самозалісених ділянок. Без винесення подання на розгляд сесії ради селищний голова від імені Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області листом від 21.12.2023 № 03-11/1180 поінформував Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства про готовність ради передати в постійне користування ДСГП «Ліси України» земельну ділянку для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг орієнтовною площею 30 га. Разом з тим, протягом тривалого часу (близько 10 місяців), Яськівською сільською радою не вжиті заходи щодо прийняття відповідних рішень про віднесення земель, які знаходяться на території Яськівської сільської територіальної громади Одеського району Одеської області самозалісених, та щодо передачі в постійне користування ДСГП «Ліси України» земельних ділянок для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг орієнтовною площею 313 га. До того ж, з листа Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області №03-11/1180 від 21.12.2023 вбачається, що на сесії сільської ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства не розглядалось та рішення по ньому не приймалися. Такі дії органу місцевого самоврядування не сприяють реалізації державної екологічної ініціативи «Масштабне залісення України» та порушують інтереси держави у сфері охорони лісових ресурсів. Яськівська сільська рада Одеського району Одеської області допускає бездіяльність щодо віднесення угідь до самозалісених, що перешкоджає реалізації політики держави у сфері охорони самосійних лісів, визначеної, зокрема, Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року». Позивач вважає, що органом місцевого самоврядування безпідставно не розглянуто подання Південного міжрегіонального управління лісового господарства, чим допущено протиправну бездіяльність.

13.01.2025 суддя ухвалив прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (м.Миколаїв) звернулось до Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області із листом від 24.11.2023 №960 (а.с.22) у якому вказало, що виявило само залісені земельні ділянки орієнтованою площею 313 га, які знаходяться на території сільської ради та просить прийняти відповідні рішення щодо віднесення цих ділянок до само залісених. Зазначено, що виявлені само залісені ділянки визначені орієнтовно за допомогою середовища Геоінформаційної системи управління лісовими ресурсами України та додаються у вигляді файлу формату геопросторових даних.

В свою чергу, Яськівська сільська рада Одеського району Одеської області, розглянувши лист від 24.11.2023 №960, надала відповідь від 21.12.2023 №03-11/1180 (а.с.23) у якій зазначила, що вказані земельні ділянки орієнтовною площею 313 га в своїй більшості це землі сільськогосподарського призначення, які знаходяться в оренді, на яких проростають поодинокі та групи дерев, які засіялись внаслідок підтоплення земель паводками річки Дністер та річки Турунчук. На теперішній час земельні ділянки розроблюються, як землі для ведення сільськогосподарського виробництва. Але ті земельні ділянки, які само залісені повністю Яськівська сільська рада планує виготовити проекти землеустрою, щодо лісовпорядкування і передати комунальному підприємству КП «Яськи», для ведення лісового господарства. Земельні ділянки, які наведені, що знаходяться по лівому березі річки Турунчук села Троїцьке знаходяться в межах населеного пункту села Троїцьке і вниз по течії по новому Генеральному плані с.Яськи, який на даний час в розробці, площею до 70-ти га також входить в межі населеного пункту села Яськи. Яськівська сільська рада може передати Біляївському лісництву само залісену земельну ділянку орієнтованою площею 30,0 га в районі 17 кварталу урочище Мишельово.

Біляївська окружна прокуратура скерувала на адресу Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області лист від 07.10.2024 №56-3497ВИХ-24 (а.с.35-38) у якому, окрім іншого, просила надати інформацію щодо виконання подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м.Миколаїв) від 24.11.2023 №960.

Також, Біляївська окружна прокуратура скерувала на адресу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) лист від 24.10.2024 №56-3711ВИХ-24 (а.с.39-43) у якому просила надати інформацію щодо вжиті заходи або намір їх вжити, у т.ч. шляхом звернення з позовом до суду до Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання ради внести на розгляд та розглянути на сесії подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960

Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) листом від 13.11.2024 №5640/1.2 (а.с.44-45) повідомила Біляївську окружну прокуратуру про те, що заходи позовного характеру щодо зобов`язання Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання ради внести на розгляд та розглянути на сесії подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 інспекцією у судовому порядку не вживались та вживатись не плануються.

В свою чергу, Біляївська окружна прокуратура скерувала на адресу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) повідомлення в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 18.12.2024 №56-4321ВИХ-24 (а.с.46) про скерування до Одеського окружного адміністративного суду позовної заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

При цьому у ст. 1 Лісового кодексу України закріплено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом. Аналогічне визначення містить Земельний кодекс України (ст. 57-1).

З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях законодавчо встановлено процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України. Зокрема, за ч. 3 ст. 57-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Частиною другою цієї статті визначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до само залісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Водночас віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою (ч. 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України).

З метою реалізації вказаної норми ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абз. 4, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника або рішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Таким чином, існує законодавчо встановлена процедура віднесення земель до самозалісених, покликана збільшити лісистість території України.

Цією процедурою передбачено, що для земельних ділянок, сформованих як об`єкт цивільних прав, органу місцевого самоврядування достатньо подати до Державного земельного кадастру заяву про зміну угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Разом з тим для земельних ділянок, межі яких не визначені в натурі (на місцевості), законодавець визначив іншу процедуру, за якою орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Отже, під час вирішення питання щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної важливо встановити, чи сформована вона як об`єкт цивільних прав, оскільки від цього буде залежати процедура її віднесення до самозалісених земель.

Виявлені порушення законодавства щодо охорони самозалісених земель.

Яськівською сільською радою Одеського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених та прийняти за результатами його розгляду рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України не винесено на розгляд сесії ради.

Однак згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як регулювання земельних відносин.

Земельні відносини відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Оскільки земельні відносини передбачають, зокрема, віднесення земельних ділянок до самозалісених, а Яськівська сільська рада Одеського району Одеської області згідно із ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України уповноважена розпоряджатися землями комунальної власності на її території, вирішення питання про віднесення земельних ділянок, указаних у поданні Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до самозалісених земель повинно було розглядатися виключно на сесії цієї ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством (ч. 17 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Ураховуючи викладене, подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 підлягало розгляду саме на сесії Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області з прийняттям рішення відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Як зазначалося вище, з метою отримання інформації про виконання органом місцевого самоврядування указаних вимог законодавства прокурор направив відповідні запити до сільської ради.

Однак навіть після отримання листів сільська рада бездіяла щодо прийняття на сесії рішення про віднесення земель до самозалісених за результатами розгляду вищезазначеного подання.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рішення про віднесення земель до самозалісених за результатами розгляду подання не приймалося.

Разом з тим, для земельних ділянок без визначених меж в натурі (на місцевості) і без присвоєння кадастрового номера, законодавець визначив процедуру, за якою орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо віднесення таких земельних ділянок до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Будь-який інший нормативно-правовий акт, крім ст. 57-1 Земельного кодексу України, не визначає процедуру віднесення земель до самозалісених.

Статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Оскільки за приписами Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством та джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, питання щодо їх охорони потребує особливої уваги.

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Аналіз ст. ст. 57-1, 122 Земельного кодексу України та ст. ст. 1, 4, 5, 7, 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України і фактичний стан земель, зазначених у поданні, свідчать, що ці угіддя є самозалісеними, а тому сільська рада протиправно не винесла на розгляд сесії питання щодо розгляду вказаного подання та не прийняла рішення щодо віднесення цих земель до самозалісених.

Окремо суд зазначає, що згідно із статтею 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про землеустрій» землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації); укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень.

З приписами статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 35 Закону України «Про землеустрій» визначено, що з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, формування земельних ділянок, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування проводиться інвентаризація земель.

Таким чином, саме орган місцевого самоврядування у даному випадку є уповноваженим органом на обстеження земельних ділянок з метою вирішення та винесення на сесію питання з метою віднесення їх до самозалісених у разі виявлення на них лісових насаджень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконною бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Бездіяльність Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області щодо невинесення на розгляд сесії ради вищезазначеного подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 підлягає визнанню протиправною.

При цьому єдиним ефективним способом захисту інтересів держави у сфері охорони самозалісених земель є зобов`язання органу місцевого самоврядування вчинити дії - прийняти рішення на сесії ради про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України, за результатами розгляду на сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати сільську раду виконати вимоги законодавства, яке регулює віднесення угідь до самозалісених земель.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Виконувача обов`язків керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області щодо невинесення на розгляд сесії Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених, його не розгляду та неприйняття рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Яськівську сільську раду Одеського району Одеської області винести на розгляд та розглянути на сесії Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 24.11.2023 № 960 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених та прийняти за результатами його розгляду рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Виконувач обов`язків керівника Біляївської окружної прокуратури (67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Костіна, буд. 17, (умовний ідентифікаційний код ) в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (65114, м. Одеса, вул. Лінія, 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, буд. 22, );

Відповідач - Яськівська сільська рада Одеського району Одеської області (67642. Одеська область, Одеський район, с. Яськи, вул. Центральна, буд. 78, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА