Справа № 461/740/25
Суддя: Баран О. І.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

461/740/25
2-а/465/155/25
У Х В А Л А

11.03.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Франківського районного суду м. Львова Баран О.І. про самовідвід в адміністративній справі № 461/740/25 (провадження 2-а/465/155/25) за позовом

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: Управління патрульної поліції Львівської області (код ЄДРПОУ -, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19),

предмет позову: скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

10 березня 2025 року у провадження судді Франківського районного суду м. Львова передано матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3452786 від 10.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 1-17).

При вивченні указаних матеріалів встановлено наявність обставин, передбачених ст.36 КАС України, які виключають участь судді у розгляді справи.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З матеріалів позовної заяви випливає, що позивачем у вказаній справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою, раніше притягнутою постановою Франківського районного суду м. Львова від 11.02.2025 року у справі №465/9275/24 (провадження № 3/465/291/25) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП (а.с. 21-34).

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП несуть особи за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.ч. 2-4 цієї статті, зокрема, за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

На вищевказану постанову від 11.02.2025, адвокатом Натиною А.О. подано апеляційну скаргу, матеріали якої скеровано до Львівського апеляційного суду 05.03.2025, відповідно до вихідного листа №465/9275/24/818/2025.

Розглядаючи справу №465/9275/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, суддя врахував факт притягнення ОСОБА_1 постановою від 10.11.2024 серії ЕНА №3452786 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Тож, спірна у справі № 461/740/25 постанова серії ЕНА №3452786 раніше оцінена суддею Баран О.І. у справі № 465/9275/24, як підтверджуюча кваліфікуючу ознаку повторності вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Оскільки результат розгляду справи № 465/9275/24 прямо залежав від наявності чи відсутності факту існування постанови, яка виявилась предметом спору у справі № 461/740/25, то участь у справі одного й того ж судді може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даного спору.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на коментар до Кодексу суддівської етики (затверджений рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1) інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Розглядаючи справу, в якій фігурує якась близька судді людина, йому дуже складно переконати суспільство у своїй неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з об`єктивним та суб`єктивним критерієм.

У пункті 49 рішення в справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пунктах 105 106 рішення в справі «Олександр Волков проти України» (CASE OF OLEKSANDR VOLKOV v. UKRAINE (Заява № 21722/11), Європейський суд з прав людини зауважив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Тож, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.39 КАС України за наявності підстав, передбачених ст.36-38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішене як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 2 ст. 40 КАС України).

Беручи до уваги викладене, з метою усунення будь-яких сумнівів та підстав для звинувачень в необ`єктивності чи упередженості суду при розгляді справи, суддя дійшов висновку про необхідність задоволення заяви судді про самовідвід та передачі адміністративної справи до канцелярії суду для здійснення повторного автоматичного розподілу.

Керуючись статтями 36-40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді Баран О.І. у справі №461/740/25 (провадження 2-а/465/155/25) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Львівської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Відвести суддю Франківського районного суду м. Львова від розгляду справи №461/740/25 (провадження 2-а/465/155/25) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Львівської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративну справу №461/740/25 передати до канцелярії Франківського районного суду м. Львова для повторного автоматичного розподілу в порядку статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Баран О.І.