Справа № 280/9236/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9236/24
(суддя Богатинський Б.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №280/9236/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 жовтня 2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, згідно з яким, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 28.06.2024 № 28 Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 13.05.2024.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти рішення та призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня настання пенсійного віку, а саме з 13.05.2024, зарахувавши до загального стажу період його роботи з 20.10.1991 по 22.08.2000 на посаді продавця в магазині «Надія» кооперативу «Наірі» в Приватній виробничо-комерційній фірмі «Анед».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначену відповідно п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позов обґрунтовано тим, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 20.10.1991 по 22.08.2000 року, що вплинуло на правильність прийняття рішення про призначення пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії № 28 від 28.06.2024 в частині відмови у зарахуванні до загального стажу період його роботи з 20.10.1991 по 22.08.2000 та відмови у призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 13.05.2024.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.10.1991 по 22.08.2000 на посаді продавця в магазині «Надія» кооперативу «Наірі» в Приватній виробничо-комерційній фірмі «Анед» та прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня настання пенсійного віку, а саме з 13.05.2024.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначену відповідно п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що трудова книжка позивача є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи позивача у спірний період. Чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає відповідач про те, що у записах №1, №2 трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1990 відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи. Запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу, а тому трудова книжка позивача не є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи позивача у спірний період, при цьому позивач не підтвердив стаж роботи належними документами на виконання положень Порядку №637 не надав уточнюючу довідку для підтвердження періоду роботи. При цьому, скаржник зазначає про те, що за спірний період роботи позивача у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи, а тому не має підстав для призначення позивачу пенсії. Скаржник зазначає про те, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням вимог Інструкцій № 162 та № 58, оскільки записи про звільнення завірено не читабельною печаткою, яка не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу, запис про перейменування відсутній. При цьому, позивачем не надано уточнюючої довідки, яка б підтвердила його роботу у спірний період.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 21.06.2024 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

28.06.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, визначеним за принципом екстериторіальності, розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №28 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

У рішенні про відмову в призначенні пенсії зазначено:

Вік позивача 55 років 01 місяць.

Страховий стаж особи становить 29 років 05 місяців.

Пільговий стаж особи за списком №2 становить 14 років 01 місяць 22 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.10.1991 по 22.08.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1990, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи, запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу, запис про перейменування відсутній, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

До пільгового стажу не зараховано: період роботи з 13.02.2014 по 05.01.2015 згідно довідки ПАТ «Запоріжвогнетрив» від 07.05.2024 № 61к, оскільки період не відповідає періоду згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1990. Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 20.10.1991 по 22.08.2000 необхідно надати уточнюючу довідку про підтвердження факту роботи, видану на підставі первинних документів, та довідку про перейменування/ реорганізацію підприємства (а.с.14).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії, пенсійний орган, зокрема виходив з відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 20.10.1991 по 22.08.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1990, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи, запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу, запис про перейменування відсутній, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано відповідачу копію трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1990 року в якій міститься запис про роботу позивача у період з 20.10.1991 року по 22.08.2000 року, без зазначення наказів про прийняття та звільнення з роботи. Запис про звільнення засвідчено печаткою фірми «АНЕД» код ОКПО 19272391 (а.с.15).

Відповідно до п.п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 від 20.06.1974 (надалі по тексту - Інструкція № 162) (чинної на момент заведення трудової книжки позивача), при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Вищезазначені приписи узгоджуються з Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (надалі по тексту Інструкція № 58) чинною на сьогоднішній день.

При цьому, у графі 4 трудових книжок працівників вноситься запис щодо відомостей про наказ (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власником або уповноваженим ним органом, з яким зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Натомість, записи трудової книжки позивача не містять інформації щодо наказу про призначення його на посаду продавця в магазині «Надія» кооперативу «Наірі» в Приватній виробничо-комерційній фірмі «Анед», як не містять і посилань на наказ про звільнення.

Зважаючи на те, що трудова книжка позивача не містить відомостей про накази щодо прийняття позивача на роботу та звільнення його з посади продавця магазину «Надія» кооперативу «Наірі» в Приватній виробничо-комерційній фірмі «Анед», при цьому за відомостями трудової книжки позивача його прийнято на роботу в мазагин «Надія» кооперативу «Наірі», а запис про звільнення скріплено печаткою фірми «АНЕД» код ОКПО 19272391 та враховуючи відсутність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, суд апеляційної інстанції вважає, що такі обставини у своїй сукупності не підтверджують страховий стаж роботи позивача у період з 20.10.1991 року по 22.08.2000 року.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок - №637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на те, що у трудовій книжці позивача відсутні необхідні записи та містяться неточні щодо періоду роботи позивача з 20.10.1991 року по 22.08.2000 року, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач у відповідності до положень Порядку №637 мав надати документи, на підтвердження своєї трудової діяльності за спірний період, натомість таких документів надано не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки у спірних відносинах записи трудової книжки містять суттєві недоліки, і без надання документів, на підтвердження трудової діяльності у спірний період такий період роботи не може бути зараховано лише за інформацією трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1990 року.

Враховуюче те, що страховий стаж позивача становить 29 років 05 місяців, при необхідних 30 років страхового стажу, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 про відмову в призначенні пенсії прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому підстав для задоволення позову не має.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №280/9236/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов