Справа № 340/7986/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7986/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/7986/24,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрально-Південного міжрегіонального управлінням Державної міграційної служби про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним рішення Центрально-Південного міжрегіонального управлінням Державної міграційної служби про скасування посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_1 від 18.05.2018 на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Центрально-Південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби направити інформацію у відомчу базу даних ДМС України про дію посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 08.03.2009, посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.05.2018 на ім`я ОСОБА_1 , видану органом (3501) Центрально-Південним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби.

Позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію індивідуального акту рішення Центрально-Південного міжрегіонального управлінням Державної міграційної служби про скасування дозволу на імміграцію в Україну стосовно ОСОБА_1 визнання недійсною, вилучення та знищення посвідки на постійне проживання НОМЕР_3 від 18.05.2018, підставі пункту 5-2 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», яка є предметом розгляду позову до закінчення розгляду справи по суті та набрання судового рішення законної сили.

- заборонити Центрально-Південному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби вчиняти будь-які з приводу виконання рішення про скасування про скасування дозволу на імміграцію в Україну стосовно ОСОБА_1 до закінчення розгляду справи по суті та набрання судового рішення законної сили;

- заборонити Центрально-Південному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби приймати про примусове повернення з території України, заборону в`їзду на територію України відносно про скасування дозволу на імміграцію в Україну стосовно ОСОБА_1 до закінчення розгляду справи по суті та набрання судового рішення законної сили.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/7986/24 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зі змісту заяви про забезпечення позову слідує, що станом на дату подання заяви про забезпечення позову Центрально-Південним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби рішення про примусове повернення з території України, заборону в`їзду на територію України стосовно ОСОБА_1 не приймалось. Але існує вірогідність прийняття такого рішення з огляду на повідомлення про прийняте рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, визнання недійсною, вилучення та знищення посвідки на постійне проживання НОМЕР_3 від 18.05.2018, яка є предметом розгляду позову.

З метою недопущення порушення прав позивача, які гарантовані Конституцією України, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ймовірне прийняття рішення відповідачем про примусове повернення з території України, заборону в`їзду на територію України не може бути підставою для забезпечення позову, і ґрунтується на припущені позивача.

Згідно з частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У силу пункту 1 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта.

За змістом частини другої цієї статті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними. Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Так, предметом спору є правомірність рішення Центрально-Південного міжрегіонального управлінням Державної міграційної служби про скасування дозволу на імміграцію в України та рішення Центрально-Південного міжрегіонального управлінням Державної міграційної служби про скасування посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_1 від 18.05.2018.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про імміграцію», якщо особа оскаржила рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання до суду, виконання рішення про її примусове повернення призупиняється до набрання рішенням суду законної сили.

Аналогічний висновок щодо застосування наведеного положення Закону України «Про імміграцію» викладений в постанові Верховного Суду від 03.02.2022 у справі №280/4557/21 та врахований судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що позивач 18.05.2018 документована посвідкою на постійне проживання НОМЕР_1 .

Пунктом 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321, визначено, що посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

У силу абзацу першого пункту 3 Порядку посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Відповідно до підпункту 4 пункту 72 зазначеного Порядку, посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі скасування посвідки.

Пунктом 78 Порядку №321 передбачено, що рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

Апеляційну скаргу мотивовано вірогідністю настання негативних наслідків, прийняття відповідачем рішення, можливість примусового повернення позивача до рф.

Водночас, колегія суддів зазначає, що частина 4 статті 13 Закону України «Про імміграцію» передбачає, що якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію та скасування посвідки на постійне проживання до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи те, що позивачем оскаржено в судовому порядку рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 18.05.2018, у відповідача немає законних підстав для прийняття рішення про видворення позивача до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/7986/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/7986/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак