Справа № 160/32458/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу
09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_3 № 369 від 22.07.2024 про результати службового розслідування;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_3 № 371 від 26.07.2024 про результати службового розслідування.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 31.01.2023 до 09.06.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 та в період з 14.02.2023 по 09.06.2023 виконував обов`язки начальника штабу вказаної військової частини. Наказом №162 від 09.06.2023 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 у зв`язку з переведенням його до військової частини НОМЕР_4 . Вказує, що посадовими особами військової частини НОМЕР_3 10.07.2023, 25.07.2023 та 24.07.2023 у позивача були відібрані пояснення відносно нарахувань (утримання) премій та одноразової грошової допомоги з військовослужбовців, які самовільно залишили частину в період з 10.08.2022 по 22.07.2023 та з 10.08.2022 по 27.06.2023, проте по результати вказаних службових розслідувань йому не повідомили. 06.11.2024 на адвокатський запит позивач отримав акти службового розслідування, витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_3 «Про результати службового розслідування» №369 від 22.07.2023 та №371 від 26.07.2023, що оскаржуються, інші документи. Вказує, що вказані накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зокрема вказує, що оспорювані накази не доводилися, а відшкодування шкоди здійснюється на підставі наказу командира шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи. Крім того вказує, що військовою частиною НОМЕР_3 порушено вимоги Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
27.01.2025 на адресу суду відповідачем подано клопотання про надання додаткового строку для надання відзиву на позовну заяву, що мотивована тим, що строк, встановлений судом було пропущено у зв`язку з великою кількістю судових справ та неукомплектованістю юридичної служби.
Крім того, 29.01.2025 представником відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.
31.01.2025 представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву та заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, додавши додаткові докази, що підтверджують поважність пропуску строку.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 з 07.04.2020 проходить військову службу у Збройних Силах України.
У період з 31.01.2023 по 09.06.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , зокрема, в період з 14.02.2023 по 09.06.2023 виконував обов`язки начальника штабу військової частини відповідно до наказу №45 від 13.02.2023.
Наказом №162 від 09.06.2023 капітана ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та переведено до військової частини НОМЕР_4 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5
Позивач вказує, що посадовими особами військової частини НОМЕР_3 10.07.2023, 25.07.2023 та 24.07.2023 у позивача були відібрані пояснення відносно нарахувань (утримання) премій та одноразової грошової допомоги з військовослужбовців, які самовільно залишили частину в період з 10.08.2022 по 22.07.2023 та з 10.08.2022 по 27.06.2023, проте по результати вказаних службових розслідувань йому не повідомили.
У зв`язку з відсутністю інформації щодо результатів проведених службових розслідувань, представником позивача 04.11.2024 направлено адвокатський запит на адресу командира військової частини НОМЕР_6 .
06.11.2024 на електронну адресу представника позивача надійшла відповідь з матеріалами щодо службових розслідувань, а саме:
- Акт службового розслідування командира військової частини НОМЕР_3 №319 з додатками
- Акт службового розслідування командира військової частини НОМЕР_3 №320 з додатками
- Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 «Про результати службового розслідування» №369 від 22.07.2023
- Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 «Про результати службового розслідування»№371 від 26.07.2023
- Накази по стройовій частині, пояснення, рапорта, рішення та таблиці.
Не погоджуючись з наказами командира військової частини НОМЕР_3 «Про результати службового розслідування» №369 від 22.07.2023 та №371 від 26.07.2023 позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їх джерела права.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Так, згідно з ст. 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що головний сержант взводу зобов`язаний вести облік особового складу, озброєння, техніки та майна взводу.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Частиною 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначається Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-ІХ)
Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Частиною першою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Частиною 2 статті 3 Закону № 160-ІХ визначено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Так, згідно чч. 1-2 ст. 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (частина 3 статті 8 Закону № 160-ІХ).
Частини 6, 7, 8 ст. 8 Закону № 160-ІХ визначає, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Стаття 11 Закону № 160-ІХ визначає умови відшкодування шкоди в разі переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника). Так, згідно із часинами 2, 3 статті 11 цього закону якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.
Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.
Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст. 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608; далі за текстом Порядок № 608).
Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.
Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування. Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п.1 розділу ІІІ Порядку № 608).
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування. (п.3 розділу ІІІ Порядку № 608).
До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (пункт 13 розділу ІІІ Порядку № 608).
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування (пункт 14 розділу ІІІ Порядку № 608).
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку № 608).
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку № 608).
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VІ Порядку № 608).
Як слідує з матеріалів справи, оскаржувані накази стосуються питання про відшкодування збитків державі, завданих у т.ч. діяннями позивача.
Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку №608, наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 24.07.2023 №467/АГД «Про призначення службового розслідування» начальником медичної служби начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_3 капітаном ОСОБА_4 було проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, які призвели до виникнення збитків державі внаслідок не внесення доповнень до наказів про результати службових розслідувань щодо утримання премії в повному обсязі та одноразової грошової винагороди за період з 10.08.2022 по 22.07.2023 з військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину, а також виявлення винних посадових осіб, дії або бездіяльність яких завдали збитків державі та притягнення їх до матеріальної відповідальності.
За результатами даного службового розслідування складено Акт службового розслідування №320, відповідно до п.5.3 якого встановлено, що вході проведення службового розслідування встановлено, що капітан ОСОБА_1 перебуваючи на посадах тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу, заступника начальника штабу не контролював правильність змісту, якість підготовки та оформлення на належному рівні наказів про результати службового розслідування, що призвело до безпідставного нарахування та виплат премій в повному обсязі фінансово-економічною службою, і, як наслідок, появи збитків перед державою. Відповідно до п. 7.2.3 за бездіяльність та порушення вимог пункту 1 підпункту 1.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 для вирішення питання про стягнення з капітана ОСОБА_1 та відшкодування збитків державі в розмірі 643134,00 грн. направити матеріали розслідування за місцем служби капітана ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_4 відповідно до Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Пунктом 1.3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.07.2023 №371 «Про результати службового розслідування» за бездіяльність та порушення вимог пункту 1 підпункту 1.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 для вирішення питання про стягнення з капітана ОСОБА_1 та відшкодування збитків державі в розмірі 643134,00 грн. направити матеріали розслідування за місцем служби капітана ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_4 відповідно до Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Помічнику командира військової частини НОМЕР_3 з фінансово-економічної роботи начальнику служби клопотати в ІНФОРМАЦІЯ_2 про внесення до книги обліку нестач ІНФОРМАЦІЯ_3 суму 643134,00 за фінансово-економічною службою.
Так, судом встановлено, що оскаржуваними наказами не прийнято рішення про стягнення з позивача збитків державі, а передано клопотання командиру військової частини НОМЕР_4 щодо прийняття рішення про стягнення з ОСОБА_1 та відшкодування збитків державі у визначених розмірах, що у свою чергу, на даному етапі не породжує для позивача жодних юридичних наслідків. Тож, твердження позивача, вказані у позовній заяві, що оскаржуваним наказом надано вказівку стягнути з нього відшкодування збитків державі, не знайшли свого підтвердження.
Суд звертає увагу на те, що частиною 2 ст. 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», визначено, що якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи саме для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності, а не безпосереднього стягнення з особи суми збитків.
Окрім того, суд звертає увагу, що позивач зазначає лише про процедурні порушення під час проведення службового розслідування.
Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Вказаний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі №510/2198/16-а.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук