Справа № 200/18/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року Справа№200/18/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача, що виявилася у ненаданні позивачу публічної інформацію на запит від 31.10.2024;

зобов`язати відповідача повторно розглянути запит позивача про надання публічної інформації від 31.10.2024 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач направляв запит до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, в яких просив надати йому: -інформацію (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії позивача з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується у відповідача; - копію листа відповідача від 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837 до Пенсійного фонду України.

З отриманих відповідей відповідача позивач запитуваної ним інформації не отримав, у зв`язку з чим, з посиланням на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» звернувся з цим позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 06.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, подав відзив в якому зазначив, що позивач 31.10.2024 звертається до відповідача з заявою щодо надання інформації. Запит Позивача від 31.10.2024 стосується перерахунку його пенсії на підставі оновленої довідки, що, в свою чергу, є актом індивідуальної дії, та на нього не поширюються вимоги Закону №2939. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, […], посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Закон №2939 не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються Законом № 393/96-ВР. Враховуючи вищевикладене, відповідачем розглянуто запит Позивача від 31.10.2024 відповідно до Закону №393/96-ВР.

Крім того, вказує, що в доповнення до відповіді, яка була надана листом відповідача від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 на запит від 31.10.2024 Позивачу направлено лист №0500-0220-8/2955 від 13.01.2025, рекомендованим поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_1 (відповідь додається), в якому надано повну відповідь на питання вказані у запиті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. Вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі.

У відповіді на відзив позивач вказує, що просив надати інформацію (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії позивача з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується у відповідача, а не інформацію про фізичну особу, про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Вказує, що позивач обґрунтовано вважає, що заборгованість пенсії, яка утворилась за період з 01.12.2019 по 30.06.2024 у сумі 296891,29 грн, виходячи з листа відповідача до державного виконавця та відповіді на інформаційний запит від 31.10.2024 повинна бути в базах даних одержувача пенсії ( ОСОБА_1 ) на підставі рішення відповідача. Рішення, передбачене Постановою № 1165 відповідач не надав.

Зазначає, що відповідач взагалі не надав інформації яким чином заборгованість пенсії позивача обліковується у відповідача.

Також вказує, що у листі відповідача від 11.07.2024 №0500-0508-5/70837, який позивач просив надати у додатку зазначено: 1. Перелік судових рішень, які виконані в березні-червні 2024 року на 1 арк.; 2. Перелік судових рішень, по яким наявні судові контролі та виконавчі провадження на 1 арк.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/432/24 прийнято 19.02.2024, набрало законної сили 08.05.2024 на даний час не виконано. У витягу зазначено номер за порядком як 149 при тому, що до додатку до листа ГУ ПФУ у Донецькій області від 11.07.2024 № 0500-0508-5/70837 зазначено перелік судових рішень на 1 арк.

У додаткових поясненнях позивач вказує, що інформацію яким чином заборгованість пенсії позивача обліковується і відповідача відповідач не надав. У листі відповідача від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 лише цитує п.2 Порядку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, але про облік заборгованості пенсії позивача чи судового рішення № 200/432/24 за яким нарахована заборгованість пенсії не зазначив. Листом від 04.12.2024 № 0500-0203-8/116386 відповідач надав позивачу лист до Пенсійного фонду України від 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837.

В листі до Пенсійного фонду України від 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837 відповідач, зазначив, що у березні-червні 2024 року виконано 1414 рішень суду щодо зобов`язання здійснити перерахунок, нарахування, поновлення та виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ, у тому числі внутрішньо-переміщеним особам. Загальна сума заборгованості по означених рішеннях суду складає 174840012,17 грн., яка облікована в ІКІС ПФУ: «Реєстр судових рішень».

Вказує, що лист ГУ ПФУ в Донецькій області 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837 свідчить, що існує ІКІС ПФУ: «Реєстр судових рішень» яке відповідач у своїх листах до позивача та у відзиві оминає та не зазначає, що заборгованість пенсії позивача чи судове рішення за яким обліковується заборгованість в ІКІС ПФУ: «Реєстр судових рішень». Таким чином, вважає, що відповідач свідомо ухиляється від надання інформації позивачу на запит від 31.10.2024 та виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданий Ясинуватським МРВ УМВС України в Донецькій області 23.10.2001.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09.04.1992.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавчий лист №200/432/24 виданий Донецький окружний адміністративним судом 22.07.2024 про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.12.2019 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки Державної установи ТМО МВС України по Львівській області № 6265/Д від 26.04.2023, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року, згідно Постанови КМУ від 11.11.2015 Про грошове забезпечення поліцейських НП, Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 та наказу МВС України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 11.09.2024 за № 0500-0508-5/90802 відповідач повідомив державного виконавця про те, що заборгованість пенсії позивача за період з 01.12.2019 по 30.06.2024 у сумі 296891,29 грн. облікована в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. З метою дотримання вимог діючого законодавств при реалізації рішень суду Головним управлінням в межах закріплених повноважень 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837 направлено запит до Пенсійного фонду України, як до розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості за Рішенням.

31.10.2024 на електронний адрес відповідача позивач направив запит про надання публічної інформації в якому просив:

1. Надати інформацію (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

2. Надати копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837 до Пенсійного фонду України.

На електронну пошту позивача від відповідача надійшло повідомлення про реєстрацію запиту 31.10.2024 за № 114/11.

В листі від 06.11.2024 № 0500-0220-8/10736 відповідач повідомив, що запит від 31.10.2024 розглянуто відповідно до Закону № 393/96-ВР (Закон України «Про звернення громадян») і зазначили, що відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішення суду, що набрали законної сили проводяться отримувачем за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік.

У листі від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 відповідач зазначив, що на друге питання направило копію листа Головного управління про виділення коштів на виконання рішення судів від 11.07.2024 № 0500-0508-5/70837 без додатків у зв`язку з тим, що в додатках міститься конфіденційна інформація та зазначило до листа додатки 2 арк.

Позивач вказує, що у поштовому відправленні додатки до листа від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 додані не були.

28.11.2024 позивач вдруге направив до відповідача запит на отримання публічної інформації в якому зазначив про відсутність додатків до листа відповідача від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 та просив:

1. Надати інформацію (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

2. Надати копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.07.2024

В листі від 04.12.2024 № 0500-0203-8/116386 відповідач, зазначив, що запит на отримання публічної інформації розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та те, що у відповідача заборгованості, нарахованої на виконання судових рішень, яка не виплачена пенсіонерам, ведеться по кожному окремому пенсіонеру індивідуально в його електронній справі, при цьому про облік заборгованості пенсії на умовах Порядку № 1165.

Щодо другого питання (інформації), надаючи копію листа Головного управління до Пенсійного фонду України від 11.07.2024 № 0500-0508-5/70837 без додатків, відповідач послався на Закон України «Про інформацію» та Закон України «Про захист персональних даних», відповідно до яких відомості про пенсійне забезпечення належать до персональних даних та конфіденційну інформацію про особу, поширення яких без згоди суб`єкта персональних даних дозволяється у випадках, визначених законом, та те, що в зазначених додатках міститься конфіденційна інформація сторонніх осіб, відповідно до ст.6, 7 Закону № 2939 поширення її можливе тільки за згодою осіб, а за відсутністю такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Позивач вважає, що відповідач в листах від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 та від 04.12.2024 № 0500-0203-8/116386 не надав запитувану ним інформацію, а саме:

1. Інформацію (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

2. Копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837 до Пенсійного фонду України.

Вважає, що заборгованість пенсії, яка утворилась за період з 01.12.2019 по 30.06.2024 у сумі 296891,29 грн, виходячи зі змісту листа відповідача до державного виконавця та відповіді на інформаційний запит від 31.10.2024 повинна бути в базах даних одержувача пенсії ( ОСОБА_1 ) на підставі рішення відповідача. Рішення, передбачене Постановою № 1165 відповідач не надав. У листі від 11.07.2024 № 05000-0508-5/90802, який витребував позивач, відповідач просить Пенсійний фонд України виділити кошти на фінансування боргів, нарахованих на виконання рішень суду, які набрали законної сили, додатки до цього листа не надані.

Вказує, що сума боргу, яку відповідач повинен виплатити за судовим рішенням у справі № 200/432/24 позивачу у листі від 11.07.2024 № 05000-0508-5/90802 не зазначена, також, не зазначено рішення суду (виконавчий лист) та прізвище позивача. Рішення у справі № 200/432/24 набрало законної сили 08.05.2024 після постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги скаржнику ГУ ПФУ в Донецькій області. Вважає, що у листі від 11.07.2024 № 05000-0508-5/90802, який направлено до Пенсійного фонду України, на який відповідач посилається як на підставу виконання рішення суду у справі № 200/432/24, - через 2 місяці після набрання законної сили рішення суду у даній справі повинно бути зазначено рішення у справі № 200/432/24 в якому повинні бути дані позивача ОСОБА_1 (прізвище, номер судового рішення, сума заборгованості тощо)

Підставою не надання додатків до листа від 11.07.2024 № 05000-0508-5/90802, в яких може бути підтвердження намагання відповідача виконати рішення суду у справі № 200/432/24, ГУ ПФУ у Донецькій області зазначає Закони України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», відповідно до яких відомості про пенсійне забезпечення належать до персональних даних та конфіденційної інформації про особу, поширення яких у урахуванням ч.2 ст.32 Конституції України, ч.2 ст. 14 Закону № 2297 без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Проте, позивач вказує, що намагався отримати інформацію про те, що відповідачем прийнято заходи щодо виконання судового рішення у справі № 200/432/24 . Також вказує, що лист відповідача від 11.07.2024 № 05000-0508-5/90802 не може вважатися цілісним документом без додатків та інформація на запит на отримання публічної інформації не може вважатися наданою.

До матеріалів справи також додано лист відповідача від 13.01.2025 №0500-0220-8/2955 у якому вказано, що на запит від 31.10.2024, який зареєстровано 31.10.2024 за №114/11, в доповнення до відповіді, яка була надана листом відповідачу від 06.11.2024 №0500-0220-8/107366 повідомляє, що відповідачем у березні-червні 2024 року виконано 1414 рішень суду щодо зобов`язання здійснити перерахунок, нарахування, поновлення та виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ, у тому числі внутрішньо-переміщеним особам. Загальна сума заборгованості по означених рішеннях суду складає 174840012,17 грн, яка облікована в ІКІС ПФУ: «Реєстр судових рішень».

На виконання вимог п.5 розділу І Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, надсилаємо витяг з додатку до листа на Пенсійний фонд України від 11.07.2024 №0500-0508-5-70837 по судовим рішенням, які виконані Головним управлінням в березні-червні 2024 року та розрахунок на доплату пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 200/432/24.

Крім того, надано додаток у вигляді витягу до листа на пенсійний фонд від 11.07.2024 №№0500-0508-5-70837 у якому за номером №з/п 149 значиться позивач та його загальна інформація щодо набуття чинності рішення та суми заборгованості у розмірі 296891,29 грн, його РНОКПП та номер судового рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону №2939-VI закріплено право запитувача на доступ до публічної інформації, яке гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати інформацію.

Пункт 1 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI визначає обов`язок розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію. Достовірність, точність і повність наданої інформації може бути встановлена лише, якщо її носій (копії документів) належним чином засвідчений уповноваженим органом.

Відповідно до ч.1, 2 та 5 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації визначаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

Приписами ч.1 ст. 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Вичерпний перелік випадків, коли розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту про надання інформації, встановлений нормами ч.1 ст.22 Закону 2939-VI. Такими випадками є: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч.5 ст.19 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 22 Закону 2939-VI відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою.

Отже, відмова в доступі до публічної інформації можлива лише з підстав, встановлених законом. Розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність таких підстав шляхом застосування трискладового тесту відповідно до норм ч. 2 ст. 6 Закону №2939-VI. Відмова в наданні інформації з підстав, які не встановлені законом, так само, як і відмова без обґрунтування наявності таких підстав шляхом застосування трискладового тесту є неправомірною.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №9901/925/18, аналіз визначення поняття публічна інформація свідчить, що така інформація має наступні ознаки: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

З наведеного вбачається, що розпорядник публічної інформації має своїм обов`язком надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, регулює Закон України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI (далі Закон № 2297-VI), спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних

Згідно із ст.2 Закону № 2297-VI, володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди; персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.

Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону № 2297-VI об`єктами захисту є персональні дані.

Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

У той же час, відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII).

Згідно із положеннями ч.1 ст.7 Закону № 2657-XII право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 2657-XII за змістом інформація поділяється на такі види, зокрема інформація про фізичну особу.

Інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ч. 1 ст. 11 Закону № 2657-XII).

При цьому, в розрізі положень ч.2 ст.11 Закону № 2657-XII не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення повноважень щодо верифікації та моніторингу державних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних.

В силу ж вимог ч.1 ст.21 Закону № 2657-XII інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 21 Закону № 2657-XII).

У відповідності до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У п. 3.2., 3.3. Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2- рп/2012, зазначено, крім іншого, що до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (ч.2 ст.11 Закону № 2657). Конституційний Суд України в абз.1 п.1 резолютивної частини Рішення від 30.10.1997 № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення ч.1,2 ст. 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Між тим, ч.1 ст.14 Закону № 2297-VI унормовано, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. (ч. 2 ст. 14 Закону № 2297-VI).

Використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону. (ч. 1 ст. 10 Закону № 2297-VI).

За правилами ч.1 ст.16 Закону № 2297-VI порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які перебувають у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім даних, що отримує від інших органів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення верифікації та моніторингу державних виплат.

Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити. (ч. 2 ст. 16 Закону № 2297-VI).

Відповідно до ч.3, 4 ст.16 Закону № 2297-VI суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних.

У запиті зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника); 2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника); 3) прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; 4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; 5) перелік персональних даних, що запитуються; 6) мета та/або правові підстави для запиту.

Згідно із ч.1 ст. 24 Закону № 2297-VI, володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Суд дослідивши питання поставлене позивачем у запиті, а саме: надати копію листа відповідача від 11.07.2024 вих. № 0500-0508-5/70837 до Пенсійного фонду України, у контексті, разом із додатком, а саме переліком судових рішень, які виконані в березні-червні 2024 року на 1 аркуші та Перелік судових рішень, по яким наявні судові контролі та виконавчі провадження на 1 аркуші, суд вказує, що зазначене питання у розрізі надання повного списку додатків, стосується підстав розрахунку/перерахунку розміру пенсії/ нарахування заборгованості, тощо, інших конкретних фізичних осіб, до переліку яких включено позивача. Відповідачем було надано витяг до листа «на пенсійний фонд від 11.07.2024 №№0500-0508-5-70837» у якому за номером №з/п значиться перелік загальна інформація щодо набуття чинності рішення та суми заборгованості, РНОКПП та номер судового рішення, у тому числі за номер 149 вказаний позивача, тобто уся інша інформація у переліку, до 149 порядкового номеру та після нього, буде стосуватись розміру пенсії/заборгованості конкретної іншої фізичної особи, та буде вказано її РНОКПП, тобто дана інформація буде належить до інформації з обмеженим доступом та не є відкритою.

Суд зазначає, що у разі якщо позивач вважає, що відповідач у своїх листах до позивача та у відзиві оминає та не зазначає, що заборгованість пенсії ОСОБА_1 чи судове рішення за яким обліковується заборгованість (можливо обліковується) в ІКІС ПФУ: «Реєстр судових рішень» та свідомо ухиляється від надання інформації ОСОБА_1 на запит від 31.10.2024 та виконання судового рішення, то суд вказує, що позивач не позбавлений права звернутись до відповідача з запитом або зверненням стосовно виплати заборгованості його пенсії на виконання рішення суду від 200/432/24 з запитанням щодо визначення порядку черговості такої виплати, не запитувати у відповідача повний перелік осіб, яким на виконання судових рішень нараховано заборгованість з пенсійних виплат у березні-червні 2024 року.

Те саме стосується позиції позивача про те, що позивач намагався отримати інформацію про те, що відповідач прийняв заходи щодо виконання судового рішення у справі № 200/432/24, а не інформацію про фізичну особу, про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

З урахуванням наведеного, на переконання суду, відповідач, надаючи відповіді на запити позивача діяв правомірно, а відтак відсутні підстави стверджувати про вчинення відповідачем протиправних дій стосовно ненадання позивачу відповіді на його запити в контексті надання усіх додатків до листа від 11.07.2024 №0500-0508-5/70837.

Щодо поставленого питання у запиті від 30.10.2024 про надання інформації (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії позивача з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується у відповідача, суд вказує наступне.

Оцінюючи надані відповідачем листи від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 та від 04.12.2024 № 0500-0203-8/116386, суд зазначає, що вказані листи не містить відповіді по суті заяви позивача від 30.10.2024 в контексті надання інформації про те, яким чином заборгованість пенсії позивача з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, а відповідачем не надано жодних доказів наявності підстав для відмови у наданні інформації на відповідний запит, передбачених положеннями ч.1 ст.22 Закону № 2939-VI.

При цьому, відповідачем не надано жодних пояснень та не доведено належними доказами відсутності обов`язку створення та/або не володіння запитуваними документами, неможливості надання за запитом на інформацію копії запитуваних документів.

Вказані порушення свідчать про неправомірні дії відповідача щодо надання відповіді на запит на інформацію.

При цьому, суд звертає увагу, що на вказані відносини не поширюється Закон України «Про звернення громадян», оскільки вказаний закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Так, ч.1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Разом з тим, запит позивача не містив зауважень, скарг та пропозицій щодо діяльності відповідача чи клопотання щодо реалізації прав і законних інтересів позивача, скарги про їх порушення, натомість поданий запит містив прохання про надання інформації, що регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації». У ч.2 ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч.1 та 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з метою повного, всебічного захисту прав позивача, позов слід задовольнити шляхом визнання протиправними дій відповідача, викладених в листах від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 та від 04.12.2024 № 0500-0203-8/116386, щодо надання відповіді не по суті запиту позивача про надання інформації (документу, тощо) від 30.10.2024 про те, яким чином заборгованість пенсії позивача з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується у відповідача та відновлення порушених прав шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача про надання публічної інформації від 30.10.2024 та надати відповідь по суті заяви на інформацію, яка вказано у пункті запиту «Надати інформацію (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області» в термін, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 484,48 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 258, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, частково задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області викладених в листах від 06.11.2024 № 0500-0220-8/107366 та від 04.12.2024 № 0500-0203-8/116386, щодо надання відповіді не по суті запиту ОСОБА_1 про надання інформації від 30.10.2024, а сам не згідно пункту 1 прохальної частини запиту.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 30.10.2024 та надати відповідь по суті, а саме у контексті пункті 1 запиту «Надати інформацію (документ, тощо) яким чином заборгованість пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 по 30.06.2024 обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області», у термін, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 06.03.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова