Справа № 683/2681/24
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/2681/24
РІШЕННЯ
30 січня 2025 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
в складі:
головуючого - судді Завадської О.П.
при секретарі Поважнюк О.Б.
з участю позивача ОСОБА_1
співвідповідача Повха А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, інспектора СРПП відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Повха Андрія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
20 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, інспектора СРПП відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Повха А.А. про скасування постанови серії БАД №115559 від 06 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що лише 12 серпня 2024 року отримав від виконавчої служби копію оскаржуваної постанови за начебто допущене ним водіння транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , на території ЗОШ №4 по вул. Першого Травня, 18 м. Старокостянтинова без посвідчення водія відповідної категорії на право керування даним транспортним засобом, що було зазначено як порушення чомусь не ч. 1, а ч. 2 ст. 126 КУпАП. Про наявність даної постанови він не знав і не міг знати, оскільки при ньому її не складали, з нею не ознайомлювали ні особисто, ні шляхом направлення поштою, у зв`язку з чим просив поновити строк на оскарження. В той же день на нього був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно якого судовим рішенням було визнано відсутність в його діях складу пред`явленого обвинувачення. Заперечив керування даним автомобілем за заявлених в оскаржуваній постанові обставин, обвинувачення вважає надуманим, поведінку поліцейських упередженою та провокативною.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2024 року поновлено строк на оскарження заявленої постанови, відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та вказав, що 06 червня 2024 року на спортивний майданчик місцевої школи №4 на власному автомобілі марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав його товариш ОСОБА_2 щодо ремонту музичного програвача в автомобілі. Поліцейські під`їхали в момент, коли він сидів на водійському сидінні і оглядав програвач, а ОСОБА_2 сидів на передньому пасажирському сидінні. Незважаючи на його та ОСОБА_2 заперечення факту керуванням ним даним авто, поліцейські тривалий час наполегливо переконували його визнати це. Під час розмови він чесно повідомив, що у нього немає водійських прав та що вживав пиво, після чого його звинуватили в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та пропонували огляд на стан алкогольного сп`яніння. Так як він не керував транспортним засобом, тому він відмовився його проходити. Згодом поліцейські відвели його в бік та пообіцяли, що у випадку визнання факту керування автомобілем йому нічого не буде. По недосвідченості та юридичній необізнаності під впливом поліцейських він обмовив себе, сказавши під фіксацію, що керував даним автомобілем та відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Дії поліцейських розцінює протиправними, просить скасувати оскаржувану постанову та стягнути з юридичної особи витрати на правничу допомогу в розмірі 4900 грн.
Представник співвідповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області у відзиві на позовну заяву заперечила проти задоволення позову, вважаючи правомірними дії поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без права на керування транспортним засобом даної категорії у відповідності до ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Інспектор СРПП відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції Повх А.А. просив відмовити в задоволенні позову, вказавши, що під`їжджаючи до шкільного спортивного майданчика він візуально виявив, що позивач на вищевказаному автомобілі здійснив рух. В ході розмови він визнав факт керування автомобілем, відсутність у нього прав на керування та вживання пива, при цьому відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що згідно складеної інспектором СРПП відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Повхом А.А. постанови серії БАД №115559 від 06 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Як вбачається зі змісту постанови останній обвинувачується у тому, що 06 червня 2024 року о 21 год 07 хв на території ЗОШ №4 по вул. Першого Травня, 18 м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (А) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
За вищевказаних обставин відносно ОСОБА_3 одночасно також був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №255443 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за результатами судового розгляду якого провадження по справі було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2024 року (справа №683/1911/24, провадження №3/683/851/2024) у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №255443 від 06 червня 2024 року, яким ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що 06 червня 2024 року о 21 годині 07 хвилин по вул Першого Травня, 18 в м. Старокостянтинові Хмельницького району Хмельницької області, на території ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 на порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді вищевказаного протоколу суд дослідив той же самий відеозапис що і за ч. 2 ст. 126 КУпАП та вказав на його перервність, показання ОСОБА_1 аналогічного змісту по двох справах та показання свідка ОСОБА_2 , який є власником даного автомобіля, і заперечував факт керування ОСОБА_1 його транспортним засобом, і пояснив, що саме він 06 червня 2024 року керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_2 , в`їхав в паркан, пошкодивши його та автомобіль. Оскільки ОСОБА_1 ремонтує автомобілі, він під`їхав до нього на спортивний майданчик біля школи №4 та вони сіли в автомобіль, щоб про це поговорити, коли через кілька хвилин приїхали працівники поліції та звинуватили останнього в керуванні транспортним засобом, а також у тому, що останній вживав алкогольні напої. Він звертав увагу працівників поліції, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і що саме він приїхав на спортивний майданчик належним йому автомобілем, однак останні на його слова не відреагували. Він бачив, як один із працівників поліції відвів ОСОБА_1 в бік, однак про що вони говорили йому не відомо.
Таким чином, суд при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дійшов висновку, що у працівників поліції не було достатніх підстав вважати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки він не був зупинений під час керування.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, яке не отримував, чим порушив п.2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
Умовами адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП є підтвердження факту керування транспортним засобом особою та відсутність в неї права керувати таким транспортним засобом.
З приводу підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У поданих відповідачем доказах, зокрема відеозаписах, відсутні дані, які б підтверджували факт керування позивачем транспортним засобом або будь-яке його переміщення.
З наданих відеозаписів вбачається, що поліцейський підійшов до автомобіля, який стояв нерухомо на шкільному спортивному майданчику та в якому на місці водія сидів позивач ОСОБА_1 , а на передньому пасажирському сидінні власник автомобіля ОСОБА_2 .
На відеозаписах зафіксовано лише нерухомий стан даного транспортного засобу, але відсутнє відео, яке б підтверджувало факт керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом.
Інших доказів на підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом, матеріали справи не містять.
Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Посилання інспектора поліції на те, що позивач визнав факт керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії суд відхиляє, оскільки в адміністративному позові позивач категорично заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

До того ж за аналогічних обставин в той же день, час та місці відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час судового розгляду якого судом не було встановлено факту керування останнім вищевказаним автомобілем у зв`язку з чим судовим рішенням провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Отже, з матеріалів справи не вбачається того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто виконував функції водія, а тому у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності саме за цією частиною статті 126 КУпАП, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 червня 2024 року серії БАД №115559 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, а саме, судового збору та витрат на правничу допомогу у сумі 4900 грн, суд виходить з наступного.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивачем сплачено 4900 грн витрат пов`язаних з наданням йому правничої допомоги адвоката.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до частин 3, 4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник співвідповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області подав письмове клопотання про зменшення розміру заявлених витрат на оплату правничої допомоги, мотивуючи неспівмірністю витрат зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Дослідивши надані адвокатом Якимчук Н.П. докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, а також доводи щодо неспівмірності таких витрат, суд виходить з наступного.

Витрати на правничу допомогу в даній справі позивач та адвокат визначили в сумі 4900 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 14 серпня 2024 року за №49, ордером на надання правничої допомоги серії ВХ №1075188 від 18 вересня 2024 року та розрахунком витрат на правничу допомогу.

З наданих позивачем документів вбачається, що адвокат виконав такі дії при підготовці до справи: консультація 300 грн, написання позовної заяви 600 грн, представлення інтересів довірителя в суді 3000 грн. Сплачено згідно квитанції до прибуткового касового ордера №47/03 від 18 вересня 2024 року 4900 грн.

Надаючи оцінку співмірності заявленої позивачем до повернення суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд визначив, що дана справа відноситься до справ незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання, по аналогічних правовідносинах наявна численна судова практика.

Суд дійшов висновку про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 71, 72, 77, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №115559 від 06 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - співвідповідача Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - співвідповідача Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 2500 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Співвідповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: 29001, вул. Зарічанська, 7 м. Хмельницький Хмельницька область, .

Співвідповідач: інспектор СРПП відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції Повх Андрій Анатолійович, місцезнаходження: 31100, вул. Авіаторів, 2 м. Старокостянтинів Хмельницька область.

Суддя