Справа № 161/19004/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 161/19004/24 пров. № А/857/693/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2024 року (суддя Пахолюк А.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №161/19004/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про скасування постанови та закриття провадження у справі,

встановив:

У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: 1) визнати протиправною та скасувати постанову №901 від 01.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; 2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн., сплачений штраф у сумі 17000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн..

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2024 року залишено без задоволення позовну заяву, та залишено без змін постанову №901 від 01 жовтня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн..

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим, яке підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що спірну постанову №901 винесено за відсутності будь-яких доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вважає скаржник, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП №901 від 30.09.2024 року не сформульована об`єктивна сторона правопорушення, не конкретизовано, які саме правила військового обліку порушив ОСОБА_1 . Також неприбуття по повістці є порушенням мобілізаційного законодавства, які було визначено у постанові №901, проте відповідальність за вчинення таких дій не є порушенням військового обліку, яке регулюється ст. 210 КУпАП, а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення. Окрім того, зі змісту протоколу №901 від 30.09.2024 вбачається, що розгляд справи відбудеться 03.10.2024 о 11.00. Натомість в порушення встановленого терміну постанову №901 ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено 01.10.2024. Дана обставина позбавила ОСОБА_1 на реалізацію права щодо участі в розгляді справи, позивач був позбавлений можливості належним чином надати пояснення у справі та взяти участь у її розгляді. Зі змісту протоколу вбачається, що апелянт бажав надати свої пояснення при розгляді, проте фактично такої можливості не отримав через дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначає апелянт, що ОСОБА_1 перебував у ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому мав змогу отримати постанову та володів даними про необхідність сплати накладеного стягнення. Цим обставинам не було надано належної оцінки судом першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.12.2024 та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

24 вересня 2024 року під час здійснення заходів оповіщення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 відбулася спроба вручення повістки громадянину ОСОБА_1 , що зобов`язувала його з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.09.2024 року. Від отримання вказаної повістки ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом відмови від отримання повістки (а.с. 19, 42, 43).

На 25.09.2024 року згідно повістки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився.

Зважаючи на факт неявки 30.09.2024 року як військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 складено протокол №901 про адміністративне правопорушення відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП (а.с. 8, 40).

Із вказаного протоколу видно, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після вручення йому повістки для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду.

На підставі вказаного протоколу 01.10.2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , складено щодо ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення №901 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с. 7, 44).

Із змісту цієї постанови видно, що суть порушення полягала в тому, що ОСОБА_1 отримав повістку, що зобов`язувала його з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.09.2024 року для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії. У визначений у повістці строк до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, чим порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач підставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

За приписами частині 1 та 2 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із частинами 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд також враховує, що статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до частин 1-3 статті 1 якого Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.8 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію.

У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України, який діє на час розгляду справи.

Відповідно до абзаців 1 - 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Згідно частини 3 цієї статті - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вищенаведених норм закону та нормативно-правових актів, слід зробити висновок, що саме за порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність за ст. 210 КУпАП, а тому судом відхиляються доводи апелянта про неналежну кваліфікацію вчиненого позивачем правопорушення.

Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Згідно п.3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Колегія суддів також враховує, що пунктами 68-80 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, передбачений порядок медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Отже, проходження ВЛК є обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

У розглядуваній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено для встановлення особи та вручено повістку з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.09.2024 року. Від отримання вказаної повістки ОСОБА_1 відмовився, що підтверджено актом відмови від отримання повістки.

25.09.2024 року позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився та не надав жодних документів щодо неможливості з`явлення за викликом.

Відтак судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 було відомо про час та місце його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних та проходження медичного огляду, а він свідомо ухилився, не з`явившись до відповідача для виконання такого обов`язку.

Матеріалами справи підтверджується, що 30.09.2024 року стосовно ОСОБА_1 за його участю було складено протокол №901 про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням правил військового обліку.

У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11.00 год 03.10.2024 року. Зі змістом цього протоколу позивач ознайомився, що підтверджується його особистими підписам.

Відносно доводів апелянта (позивача) про те, що розгляд справи було призначено на 03.10.2024, а фактично розглянуто 01.10.2024, що позбавило його на реалізацію права щодо участі в розгляді справи, то колегія суддів вважає, що така обставина не призвела до порушення прав позивача і до прийняття незаконної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, бо як встановив суд, розгляд матеріалів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення здійснено 01.10.2024 з участю представника ОСОБА_1 адвоката Вінцюк Ю.Б., і саме за клопотанням представника позивача 01.10.2024 було здійснено розгляд справи і винесення спірної постанови.

Крім цього матеріалами справи підтверджується і встановлено в судовому засіданні, що копію вказаної постанови №901 від 01.10.2024 було отримано представником позивача того ж дня 01.10.2024 року, тоді ж представник позивача довела до відома ОСОБА_1 про зміст постанови щодо накладення штрафу і такий штраф у розмірі 17000 грн. було сплачено о 14:46 год. 01.10.2024 згідно банківської квитанції (а.с. 9, 45).

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідач підставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення вимог ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Встановленим спростовуються доводи скаржника про те, що спірну постанову №901 винесено за відсутності будь-яких доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, та з порушенням законодавчої процедури.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2024 року в адміністративній справі №161/19004/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 07.03.2025 року