Справа № 420/4286/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4286/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Інформаційного агентства (вул. Князів Острозьких, 45/1, корпус 33, м. Київ, 01015; ) до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Різницька, 11-Б, м. Київ, 01011, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Інформаційного агентства до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі старшого державного виконавця Ільїної Ганни Петрівни щодо винесення постанови від 27.01.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 76609977 та скасувати постанову від 27.01.2025 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 76609977.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що незважаючи на часткове виконання рішення суду і існування поважних причин його невиконання у встановлений строк, старшим державним виконавцем Ільїною Ганною Петрівною 27.01.2025 було винесено постанову, якою за невиконання без поважних причин рішення суду на Позивача було накладено штраф у розмірі 5100 грн. В обґрунтування накладення штрафу, Відповідачем в постанові про штраф зазначено: «Добровільно боржником рішення суду не виконання». На переконання позивача, причини невиконання Відповідачем рішення не досліджувались, їх поважність/неповажність не встановлювалась. При цьому, як зазначено у позові, передумовами для накладення штрафу за процедурою і у розмірах, визначених ст.75 Закону № 1404-VIII є одночасна наявність трьох складових: - невиконання рішення; - відсутність поважних причин; - сплив встановленого виконавцем строку.

Підставою невиконання рішення суду у повному обсязі позивач зазначає відсутність фінансування та повідомляє, що Інформаційним агентством було здійснено заходи для отримання бюджетних асигнувань на виконання рішень судів, в т.ч. у справі №420/23866/23 шляхом направлення заявок-розрахунків на фінансування до розпорядника бюджетних коштів для виплати за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», однак до кінця 2024 року таке фінансування не надходило.

За таких обставин, оскаржувана постанова, на думку позивача, прийнята протиправно, причини, з яких виконання рішення в частині виплати нарахованої індексації грошового забезпечення не було здійснено своєчасно, перебували і перебувають поза межами об`єктивного впливу (контролю) з боку Позивача, не залежали і не залежать від його волі, існували і існують в умовах правового режиму воєнного стану, під час якого на Позивача і його органи управління, як і в цілому на Збройні Сили України, покладено виконання спеціальних задач. За таких умов наявні всі підстави для визнання їх поважними і такими, що об`єктивно перешкоджають своєчасному виконанню рішення суду.

Таким чином, вважаючи постанову ВП№ 76609977 про накладення штрафу безпідставною та протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 17.02.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Справу призначено до судового розгляду на 04.03.2025 року об 11:00 год. та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, у тому числі засобами електронного зв`язку, до 03 березня 2025 року - 16 год. 00 хв.

Також ухвалою від 17.02.2025 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 та витребувано від Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 76609977.

Електронний примірник ухвали про відкриття провадження від 17.02.2025 року було доставлено в електронний кабінет відповідача у підсистемі Електронний суд 20.02.2025 року, про що сформовано довідку 24.02.2025 року.

Таким чином, відповідач належним чином та своєчасно повідомлявся про встановлений ухвалою суду від 17.02.2025 року строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відзив на адміністративний позов у встановлений судом строк, а також станом на час розгляду справи до суду не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на час розгляду справи від відповідача не надходило жодних повідомлень щодо неможливості надання відзиву.

27.02.2025 року до суду від відповідача на виконання ухвали суду від 17.02.2025 року надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 76609977.

Інші заяви та клопотання станом на час вирішення справи по суті до суду не надходили.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника Інформаційного агентства про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 04.03.2025 року на 11:00 год., сторони не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, згідно приписів ст.268 КАС України.

Від третьої особи 04.03.2025 року надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових адміністративних справ, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 року у справі № 420/23866/23 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Інформаційного агентства, а саме:

визнано протиправними дії Інформаційного агентства щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.08.2016 року по 28.02.2018 року;

зобов`язано Інформаційне агентство () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 30.08.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року.

визнано протиправними дії Інформаційного агентства щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за грудень 2018 року, із застосуванням березня 2018 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року;

зобов`язано Інформаційне агентство () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за грудень 2018 року, із застосуванням березня 2018 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 25.06.2024 року.

10.09.2024 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/23866/23 про зобов`язання Інформаційного агентства () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 30.08.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 26 червня 2027 року.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, старшим державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою від 21.11.2024 року відкрито виконавче провадження №76609977 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/23866/23, виданого 10.09.2024 року.

Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Докази направлення та вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2024 року ВП №76609977 матеріали виконавчого провадження не містять.

02.12.2024 року державним виконавцем було складено вимогу виконавця, у якій останній вимагав у боржника надати підтвердження стосовно виконання рішення №420/23866/23 Одеського окружного адміністративного суду, що видано 10.09.2024 року.

Докази направлення та вручення боржнику вимоги виконавця від 02.12.2024 року до суду також не надано.

27.01.2025 року постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №76609977 за невиконання рішення суду на боржника - Інформаційне агентство, накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Відповідно до штампу на супровідному листі, постанова про накладення штрафу від 27.01.2025 року була отримана Інформаційним агентством 30.01.2025 року.

Листом від 03.02.2025 року боржником було повідомлено відповідача, що на виконання судового рішення у справі №420/23866/23 Інформаційним агентством виконано розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.08.2016 по 28.02.2018.

Виплата коштів згідно нарахування проведена не була з підстав, про які зазначено нижче.

У зв`язку із широкомасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України та відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України впроваджений воєнний стан. Інформаційне агентство є установою Міністерства оборони України та виконує завдання за призначенням в інтересах оборони держави, захисту територіальної цілісності та суверенітету. Інформаційне агентство є державною установою Міністерства оборони України, а тому фінансується за рахунок бюджетних асигнувань, наданих відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Зважаючи на вищевикладене, Інформаційним агентством було здійснено заходи для отримання бюджетних асигнувань на виконання рішень судів, в т.ч. у справі № 420/23866/23 шляхом направлення заявок-розрахунків на фінансування до розпорядника бюджетних коштів для виплати за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», однак до кінця 2024 року таке фінансування не надходило. Листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 року № 220/13/9088 направленим у військові частини, було надано роз`яснення щодо надходження коштів за КЕКВ 2800 від розпорядника бюджетних коштів. Зазначеним листом повідомлено про вичерпання бюджетних ресурсів у 2024 році за КЕКВ 2800. Усі дії, які залежать від Інформаційного агентства по виконанню рішення суду здійсненні: нарахування проведено, заявка-розрахунок на фінансування до розпорядника бюджетних коштів направлена (копія витягу з Заявки-розрахунку від 07.01.2025 № 522/38 додається). Часткове бюджетне асигнування за КЕКВ 2800 (в розмірі, що кратно менший за визначений у заявках-розрахунках) Інформаційним агентством отримано в січні 2025 року, відповідно протягом найближчих днів (що залежить від процедури казначейського обслуговування) ОСОБА_1 буде виплачена нарахована індексація грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, Інформаційне агентство просило в порядку здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, скасувати постанову від 30.01.2025 старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ільїної Ганни Петрівни про накладення на Інформаційне агентство штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання судового рішення.

До листа 03.02.2025 року Інформаційним агентством додано лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 року № 220/13/9088, розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.08.2016 по 28.02.2018 та витяг з Заявки-розрахунку від 07.01.2025 № 522/38.

Відповідно до платіжної інструкції №33 від 06.02.2025 року Інформаційним агентством на виконання рішення суду у справі №420/23866/23 від 28.02.2024 року було виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у сумі 62 794,70 грн.

20.02.2025 року від стягувача - ОСОБА_1 на адресу Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві надійшла заява про закінчення виконавчого провадження з підстав виплати коштів боржником.

26.02.2025 року постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №76609977 закінчено виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Підставою звернення до суду з даним позовом є непогодження позивача із постановою про накладення штрафу від 27.01.2025 року, яка не була скасована державним виконавцем.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження, встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 року у справі № 420/23866/23 ним було виконано частково. Проте, невиконання рішення в частині виплати нарахованої суми індексації грошового забезпечення відбулось з поважних причин та за відсутності вини позивача.

Водночас, відповідачем 27.01.2025 року накладено штраф у розмірі 5100 грн. на Інформаційне агентство за невиконання рішення суду.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 року у справі № 420/23866/23, ОСОБА_1 було проведено розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення за період з 30 серпня 2016 року по 28 лютого 2018 року (а.с. 26), згідно якого сума індексації складає 63 750, 96 грн.

Отже, на виконання рішення суду у справі № 420/23866/23 Інформаційним агентством проведено розрахунок нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30 серпня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Проте, станом на дату відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про накладення штрафу виплата індексації грошового забезпечення не відбулась.

Між тим, вже після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 27.01.2025 року, 06.02.2025 року Інформаційним агентством була здійснена виплата розрахованої суми індексації грошового забезпечення у розмірі 62 794,70 грн на рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно, рішення суду від 28.02.2024 року у справі № 420/23866/23 було виконано у повному обсязі 06.02.2025 року, та 26.02.2025 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №76609977.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 75 Закону України Про виконавче провадження визначена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Зокрема, згідно з ч. 1 цієї статті, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону).

Аналіз визначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає встановлення факту невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення останньої Інформаційним агентством не виконано рішення суду справі № 420/23866/23 в частині виплати суми індексації грошового забезпечення.

Між тим, як на підставу щодо невиконання в повному обсязі судового рішення у вищезазначеній справі, позивач вказує на відсутність фінансування, необхідного на виплату коштів за судовими рішеннями.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд звертає увагу, що указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан.

Інформаційне агентство є установою Міністерства оборони України та виконує завдання за призначенням в інтересах оборони держави, захисту територіальної цілісності та суверенітету.

Інформаційне агентство є державною установою Міністерства оборони України, а тому фінансується за рахунок бюджетних асигнувань, наданих відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/23866/23 позивачем була направлена заявка-розрахунок на фінансування до розпорядника бюджетних коштів для виплати за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».

Листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 року № 220/13/9088 направленим у військові частини, було надано роз`яснення щодо надходження коштів за КЕКВ 2800 від розпорядника бюджетних коштів, та повідомлено, що виділені асигнування на 2024 рік вичерпано.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування виконання судових рішень не залежить від Інформаційного агентства.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення Інформаційним агентством можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що вже перераховані суми індексації грошового забезпечення не було виплачено стягувачу у зв`язку з відсутністю бюджетного асигнування.

На підставі наведеного, слід зазначити, що обставини, на які посилається позивач, в своїй сукупності свідчать, що невиплата індексації грошового забезпечення не зумовлена недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, жодних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та рішень, до суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність доказів направлення та вручення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження № 76609977 від 21.11.2024 року, сферу діяльності позивача в умовах воєнного стану, а також виконання у повному обсязі рішення суду у справі №№ 420/23866/23 станом на момент розгляду справи по суті, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що постанова Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №76609977 від 27.01.2025 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, є протиправною та належить до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, оскільки до участі у даній справі свідки залучені не були та експертиза не проводилась, підстави для стягнення судових витрат з відповідача в межах розгляду даної справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Інформаційного агентства (вул. Князів Острозьких, 45/1, корпус 33, м. Київ, 01015; ) до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Різницька, 11-Б, м. Київ, 01011, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі старшого державного виконавця Ільїної Ганни Петрівни щодо винесення постанови від 27.01.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 76609977 та скасувати постанову від 27.01.2025 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 76609977.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.А. Радчук