Справа № 360/62/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/62/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом адвоката Котік Олесі Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Котік Олесі Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.01.2025 № 72 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.12.2024, зарахувавши до її загального страхового стажу періоди з 27.12.1987 по 01.11.1989, з 01.09.1980 по 23.07.1982, з 18.02.1987 по 30.10.1987 рік, з 19.12.1989 по 23.07.1992, з 10.07.2001 по 05.04.2002, з 14.02.2003 по 17.06.2003 року, з 09.07.2003 по 21.08.2003, з 12.09.2003 по 05.09.2004.

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилається на те, що перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області, 28.12.2024 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії з 60 років.

Відповідно до діючого законодавства заява позивача була розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Однак позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з недостатністю трудового стажу.

Як вбачається із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.01.2025 до страхового (трудового) стажу позивача не було зараховано періоди трудової діяльності, а саме період роботи з 27.12.1987 по 01.11.1989 року, період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1982, періоди роботи по трудовій НОМЕР_1 від 18.02.1987.

Рішення про відмову у призначенні пенсії вважає протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 15.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.01.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Позивач 01.01.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління.

За наслідками розгляду заяви та наданих документів 06.01.2025 Головним управлінням винесено рішення №72 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058) у зв`язку з відсутністю необхідністю страхового стажу 29 років та відповідно до п 3 ч 1 ст 115 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю підтвердження, що дитина мала медичні показання для визнання ії дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності необхідного страхового стажу 29 років. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого ч 1 і ч. 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 - від 15 до 24 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст 115 Закону № 1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу.

Відповідно до п.п 6 п. 2.1. р. ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю.

Відповідно до п. 2.18 р. ІІ Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Однак, позивач не надала підтвердження, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Страховий стаж позивача становить 26 років 2 місяці.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: - період роботи з 27.12.1987 по 01.11.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.09.1982, оскільки дата звільнення 01.11.1989 не відповідає даті наказу про звільнення 24.10.1988; - періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.02.1987, оскільки дата народження власника трудової книжки на першій сторінці внесено не в повному обсязі, а саме не зазначено число та місяць народження; - період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1982 згідно диплому серії НОМЕР_3 від 25.07.1982, оскільки прізвище ОСОБА_2 (українською мовою) не відповідає прізвищу ОСОБА_3 (українською мовою) відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.06.2012.

За наданими документами страховий стаж роботи позивача на момент розгляду заяви складав 26 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

З огляду на наведене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 , картки платника податків, довідки від 23.06.2022 № 7111-.

28.12.2024 позивачка звернулася до ПФУ з заявою про призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (28.11.2022 60 років).

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що визнається сторонами.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №72 від 06.01.2025 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону за відсутності необхідністю страхового стажу 29 років та відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону у зв`язку з відсутністю підтвердження, що дитина мала медичні показання для визнання ії дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Рішення обґрунтовано таким.

«..Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

РНОКПП НОМЕР_5 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 01.01.2025.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.

Пенсійний вік визначений пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 50 років.

Вік заявниці 62 роки.

Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) становить 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 22 до 32 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 01 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 15 до 24 років.

Необхідний страховий стаж визначений пунктом 3 частини першої статті 115 Закону становить 15 років.

Відповідно до п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарськоконсультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Страховий стаж заявниці становить 26 років 2 місяці.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період роботи з 27.12.1987 по 01.11.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.09.1982, оскільки дата звільнення (01.11.1989) не відповідає даті наказу про звільнення (24.10.1988);

періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.02.1987, оскільки дата народження власника трудової книжки на першій сторінці внесено не в повному обсязі (не зазначено число та місяць народження);

період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1982 згідно диплому серії НОМЕР_3 від 25.07.1982, оскільки прізвище ОСОБА_2 (українською мовою) не відповідає прізвищу ОСОБА_3 (українською мовою) відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.06.2012».

Згідно із формою РС-право «Стаж для розрахунку права: ОСОБА_1 », «Алгоритм розрахунку: пенсія за віком (ЗУ № 1058)» страховий стаж позивача становить 26 років 2 місяці 11 днів:

- 13.09.1982 18.01.1983 0 роки 4 місяці 6 днів;

- 14.02.1983 23.09.1985 2 роки 7 місяців 10 днів;

- 24.09.1985 07.03.1988 догляд за дитиною до 3 років 2 роки 5 місяців 14 днів;

- 04.09.1992 03.09.1995 догляд за дитиною до 3 років 3 роки 0 місяців 0 днів;

- 21.07.1997 08.03.2001 догляд за дитиною-інвалідом до 18 років 3 роки 7 місяців 18 днів;

- 10.07.2001 05.04.2002 безробіття 0 років 8 місяців 26 днів;

- 15.04.2002 03.11.2002 0 років 6 місяців 19 днів;

- 14.02.2003 18.06.2003 безробіття 0 років 4 місяці 5 днів;

- 09.07.2003 21.08.2003 0 років 1 місяців 13 днів;

- 12.09.2003 31.12.2003 безробіття 0 років 3 місяці 20 днів;

- 01.01.2004 05.09.2004 безробіття 0 років 9 місяців 0 днів;

- 06.09.2004 30.09.23 0 років 1 місяць 0 днів;

- 26.10.2004 31.10.23 0 років 0 місяців 5 днів;

- 03.11.2004 30.11.23 0 років 0 місяців 27 днів;

- 01.12.2004 10.12.28 0 років 0 місяців 24 дні;

- 18.12.2004 28.01.23 0 років 1 місяць 15 днів;

- 01.03.2005 13.04.23 0 років 1 місяць 14 днів;

- 05.05.2005 30.06.28 0 років 2 місяці 0 днів;

- 01.07.2005 31.07.25 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.08.2005 31.12.28 5 років 4 місяці 14 днів;

- 01.01.2011 31.08.24 4 роки 7 місяців 19 днів;

- 08.09.2015 03.06.2016 безробіття 0 років 8 місяців 26 днів.

Трудова книжка НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_1 містить такі записи щодо трудової діяльності позивача:

1) 01.09.1980 23.07.1982 навчання у Ворошиловградському профтехучилищі № 48, диплом НОМЕР_3 ;

Біловодський райпобуткомбінат Ворошиловградського облпобутуправління:

2) 13.09.1982 прийнята на роботу портною з пошиву легкого одягу, наказ № 104 від 20.09.82;

3) 18.01.1983 звільнена з роботи у зв`язку зі зміною місця проживання, наказ № 5 від 18.01.1983;

Біловодська типографія:

4) 14.02.1983 прийнята учнем друкарника на пт, наказ № 16 від 14.02.1983;

5) 05.07.1983 присвоєно ІІІ розряд друкарника високого друку на пт, протокол № 2 від 05.07.1983;

6) 23.09.1985 звільнена з роботи у зв`язку з закінченням строку договору, наказ № 114 від 23.09.1985;

Біловодська райлікарня:

7) 27.12.1987 прийнята на посаду санітарки молочної кухні, наказ № 1-Б від 04.01.1988;

8) 01.11.1989 звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР, наказ № 226 від 24.10.1989;

Біловодська ЦРБ:

9) 05.05.2005 прийнята на посаду молодшої медсестри клініко-діагностичної лабораторії, наказ № 47 від 04.05.2005;

10) 01.01.2011 у зв`язку з прийняттям Бюджетного кодексу у редакції від 08.07.2010 № 2457-VI ст.ст. 89, 93,101, рішення ІІ сесії 6 скликання Біловодської районної ради: Біловодська центральна районна лікарня реорганізована в комунальний заклад «Біловодське районне територіальне медичне об`єднання», рішення сесії Біловодської ради № 2111 від 15.12.2010; наказ по ТМО № 3 від 05.01.2011;

11) 22.01.2013 на підставі рішення сесії Біловодської районної ради комунальний заклад «Біловодське районне територіальне медичне об`єднання» перейменовано у комунальний заклад «Біловодська центральна районна лікарня»; рішення сесії Біловодської райради від 26.12.2012 № 1919, наказ № 12 від 22.01.2014;

12) 31.08.2015 звільнена за п.1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін), наказ №97 від 22.02.2015;

13) 08.09.2015 Луганський міський центр зайнятості, розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказ № 150325 від 25.09.2015;

14) 03.06.2016 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно п.п.1 п.5 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказ № 160621 від 21.06.2016.

Трудова книжка колгоспника № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_1 містить такі записи щодо трудової діяльності позивача:

Колгосп «Буревісник» Кантемирівського району Воронезької області:

1) 18.02.1987 прийнята у члени колгоспу, протокол № 14 від 16.10.1986;

2) 30.10.1987 - виключена із членів колгоспу, протокол № 15 від 30.10.1987;

3) 19.12.1989 Колгосп імені 50-річчя Жовтня прийнята в члени колгоспу, наказ № 14 від 18.12.1989;

4) 23.07.1991 вибула із членів колгоспу, наказ № 12 від 02.08.1991;

Запис № 3 вважати недійсним,

3) 19.12.1989 Колгосп імені 50-річчя Жовтня, прийнята на роботу дояркою, наказ № 14 від 18.12.1989;

4) 23.07.1991 звільнена за власним бажанням, наказ № 12 від 02.08.1991;

5) 14.11.1989 колгосп імені 50-річчя Жовтня прийнята дояркою, наказ № 13 від 14.11.1989;

Біловодський районний центр зайнятості:

10.07.2001 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ № 782 від 11.04.2001;

05.04.2002 припинено виплату по безробіттю згідно з п.п.12 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ № 782 від 11.04.2001;

Біловодський районний центр зайнятості:

14.02.2003 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ № 24 від 30.01.2003;

04.02.2003 навчання у Біловодському професійному аграрному ліцеї за професією «Штукатур», свідоцтво № 569 від 18.06.2003;

17.06.2003 - припинено виплату по безробіттю згідно ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ № 179 від 17.06.2003;

09.07.2003 ВАТ «Біловодське» прийнята на роботу в якості робітниці в садівницьку бригаду, наказ №29-л від 09.07.2003;

21.08.2003 звільнена за ст. 38 КЗпП України, наказ № 46-л від 21.08.2003;

Біловодський районний центр зайнятості:

12.09.2003 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі п.2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ № 266 від 12.09.2003;

05.09.2004 припинено виплату по безробіттю згідно з п.п.12 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ НТО 40907 від 07.09.2004.

Відповідно до свідоцтва про народження від 01.02.1984 серії НОМЕР_9 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 01.10.1992 серії НОМЕР_10 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 01.11.1985 серії НОМЕР_11 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно із висновком ЛКК від 23.12.2024 №14, виданим КНП Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи ксерокопії наданих документів (корінець медичного висновку на дитину з інвалідністю до 16 років № 439 від 21.07.1997, та корінець медичного висновку на дитину з інвалідністю до 16 років від 1.07.1999, виданим районним ЛКК Біловодського ТМО в Луганській області) ОСОБА_6 мала право на отримання соціальної допомоги дітям-інвалідам віком до 16 років згідно з переліком медичних показань (розділ І п.І), затвердженим наказом МОЗ України № 175 від 05.12.1991.

Згідно із дипломом НОМЕР_3 ОСОБА_7 у період з 01.09.1980 по 23.07.1982 навчалася у технічному училищі № 48 м. Ворошиловграда за професією кравець жіночого легкого одягу з вмінням виконувати ремонт і розкрий.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_12 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрували шлюб 04.09.1982.

Також позивачкою надано довідку ПрАТ «Біловодське» від 28.12.2021 №100, довідку ПрАТ «Біловодське» від 28.12.2021 № 101; наказ від 21.08.2003 № 46-Л ВАТ «Біловодське», наказ від 08.07.2003 № 29-Л ВАТ «Біловодське», архівні довідки комунальної установи «Трудовий архів територіальних громад Біловодського району» від 15.09.2021 № 02-15/470; від 15.09.2021 № 02-15/471, від 15.09.2021 № 02-15/472, від 15.09.2021 № 02-15/473, довідку Біловодського районного центру зайнятості від 11.08.2021 № 1726.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV, тут і надалі положення нормативно-правових актів наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Надаючи оцінку доводам відповідача, викладеним в оскаржуваному рішенні, про відсутність підстав для призначення позивачці дострокової пенсії за віком за пунктом 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Стаття 1 Закону України від 06.10.2005 № 2961-IV Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні визначає, що дитина з інвалідністю - це особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Відповідно до абзацу першого статті 7 Закону № 2961-IV медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Абзацом сьомим статті 7 Закону № 2961-IV визначено, що особам у віці до 18 років лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я встановлюється категорія дитина з інвалідністю, а особам у віці до 18 років з виключно високою мірою втрати здоров`я та з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія дитина з інвалідністю підгрупи А.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно із абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзаців першого, четвертого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Згідно із абзацами першим, четвертим підпункту 6 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку,- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону).

Відповідно до пункту 2.17 розділу ІІ Порядку № 22-1 при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Абзацом першим пункту 2.18 розділу ІІ Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно із абзацами другим, третім, четвертим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З вищенаведених положень пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV слідує, що право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали осіб з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу). За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини з інвалідністю з дитинства.

Отже, для призначення пенсії на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV має значення не факт встановлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка згідно із висновком ЛКК від 23.12.2024 №14, виданим КНП Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня», мала право на отримання соціальної допомоги дітям-інвалідам віком до 16 років згідно з переліком медичних показань (розділ І п.І), затвердженим наказом МОЗ України № 175 від 05.12.1991.

Разом з цим, зазначений висновок не містить інформації про термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, тому станом на теперішній час, з урахуванням наданих позивачем доказів, відсутні підстави для призначення їй пенсії на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

Надаючи оцінку доводам відповідача про неможливість врахування страхового стажу за період з 27.12.1987 по 01.11.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_7 , оскільки дата звільнення (01.11.1989) не відповідає даті наказу про звільнення (24.10.1988), та незарахування періоду навчання з 01.09.1980 по 23.07.1982, згідно диплому серії НОМЕР_3 від 25.07.1982, оскільки прізвище ОСОБА_2 (українською мовою) не відповідає прізвищу ОСОБА_3 (українською мовою) відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.06.2012», суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_7 щодо спірного періоду роботи містить такі записи:

Біловодська райлікарня:

7) 27.12.1987 прийнята на посаду санітарки молочної кухні, наказ № 1-Б від 04.01.1988;

8) 01.11.1989 звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР, наказ № 226 від 24.10.1989.

Згідно із пунктом 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка була чинною на час заповнення записів про роботу позивача з 13.11.1984 по 27.07.1987 у трудовій книжці, відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі Інструкція № 58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Тобто, враховуючи положення пунктів 2.3 та 2.4 Інструкції № 58, записи про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.

Згідно з пунктами 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.07.2019 у справі № 683/737/17.

Отже, з урахуванням наведеного, суд не приймає вищевказані посилання відповідача на недоліки заповнення трудової книжки як на підставу для неврахування відомостей, що зазначені у такій трудовій книжці, оскільки суд наголошує, що саме на керівника підприємства, установи, організації, як станом на теперішній час, так і станом на дату внесення записів № 7 та № 8 до трудової книжки позивача, покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність врахування трудової книжки позивача, зокрема, записів №№ 7-8 щодо періоду роботи з 27.12.1987 по 01.11.1989 при обчисленні страхового стажу для призначення пенсії за віком, і відповідно про протиправність оскаржуваного рішення.

Крім того, згідно із оскаржуваним рішенням позивачеві до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1982, згідно диплому серії НОМЕР_3 від 25.07.1982, оскільки прізвище ОСОБА_2 (українською мовою) не відповідає прізвищу ОСОБА_3 (українською мовою) відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.06.2012».

Відповідно до положень статті 59 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (пункт в) частини третьої статті 59), навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт д) частини третьої статті 59).

Пункт 2.23 Порядку № 22-1 визначає, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Трудова книжка НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_1 містить такі записи щодо трудової діяльності позивача:

1) 01.09.1980 23.07.1982 навчання у Ворошиловградському профтехучилищі № 48, диплом НОМЕР_3 .

Згідно із дипломом НОМЕР_3 ОСОБА_7 у період з 01.09.1980 по 23.07.1982 навчалася у технічному училищі № 48 м. Ворошиловграда за професією кравець жіночого легкого одягу з вмінням виконувати ремонт і розкрій.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_12 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрували шлюб 04.09.1982.

Тобто, в оригіналі трудової книжки, яка надана відповідачеві, містяться належним чином виконані записи про період навчання, посилання на номер диплому, записи у трудовій книжці та відомості з диплому в повній мірі узгоджуються між собою, тому цей період належить до зарахування до страхового стажу позивача.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 з 10.07.2001 по 05.04.2002, з 14.02.2003 по 17.06.2003 року, з 09.07.2003 по 21.08.2003, з 12.09.2003 по 05.09.2004 задоволенню не підлягають, оскільки ці періоди на підставі індивідуальних відомостей ОК-5 зараховано відповідачем до страхового стажу позивачки, що підтверджуються формою «РС-право».

Так, згідно із формою РС-право «Стаж для розрахунку права: ОСОБА_1 », «Алгоритм розрахунку: пенсія за віком (ЗУ № 1058)» страховий стаж позивача становить 26 років 2 місяці 11 днів, зокрема, враховано періоди:

- 10.07.2001 05.04.2002 безробіття 0 років 8 місяців 26 днів;

- 14.02.2003 18.06.2003 безробіття 0 років 4 місяці 5 днів;

- 09.07.2003 21.08.2003 0 років 1 місяців 13 днів;

- 12.09.2003 31.12.2003 безробіття 0 років 3 місяці 20 днів;

- 01.01.2004 05.09.2004 безробіття 0 років 9 місяців 0 днів.

Щодо висновків відповідача про неможливість зарахування до загального страхового стажу позивачки періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.02.1987, оскільки дата народження власника трудової книжки на першій сторінці внесено не в повному обсязі (не зазначено число та місяць народження), суд зазначає таке.

Трудова книжка серії НОМЕР_1 від 18.02.1987 дійсно не містить повної дати народження позивачки.

Згідно п.п.2.11-2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, зазначено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я по-батькові (повністю без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Заміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я по батькові тощо)із посиланням на номер та дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення».

З огляду на наведене, такий недолік в заповненні трудової книжки як неповне зазначення дати народження позивачки, не дає можливості без відповідного судового рішення встановити факт належності цієї трудової книжки саме позивачці, і до таких обставин не застосовні правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.07.2019 у справі № 683/737/17.

Позивачкою не надано судового рішення про встановлення факту належності їй трудової книжки НОМЕР_1 від 18.02.1987, тому суд погоджує доводи відповідача про неможливість зарахування на її підставі періодів роботи до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, позовні вимоги про зарахування до загального страхового стажу періодів з 18.02.1987 по 30.10.1987 рік, з 19.12.1989 по 23.07.1992, на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 18.02.1987 задоволенню не підлягають.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення Бендерський проти України, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.01.2025 № 72 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.12.2024, зарахувавши до її загального страхового стажу періоди з 27.12.1987 по 01.11.1989, з 01.09.1980 по 23.07.1982.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З огляду на те, що позовні вимоги належать до задоволення частково, судовий збір у розмірі 484,48 грн на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Одеській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Котік Олесі Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Одеська область, місто Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.01.2025 № 72 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.12.2024, зарахувавши до її загального страхового стажу періоди з 27.12.1987 по 01.11.1989, з 01.09.1980 по 23.07.1982.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська