Справа № 340/505/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/505/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2025 №8975/01-16 про переведення на пенсію за віком державного службовця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області обчислити та виплачувати пенсію без обмеження розміру пенсії максимальним розміром ОСОБА_1 з 13.01.2025 пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3273-ХІІ "Про державну службу" та пункту 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" з урахуванням зарплати згідно з довідками Кропивницької митниці Державної митної служби України від 10.01.2025 №7.22-22/01, 7.22-22/02;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 11.08.1981 до стажу державної служби державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3273-ХІІ "Про державну службу" та пункту 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" ОСОБА_1 періоди роботи: з 14.08.1998 по 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 01.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та з 14.04.2023 отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV).

13.01.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII). До заяви надала, зокрема, довідки Кропивницької митниці від 10.01.2025 №7.22-22/01 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 10.01.2025 №7.22-22/02 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.

Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2025 №22 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію віком відповідно до Закону №889-VIII з підстав відсутності достатнього стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, оскільки відповідно до статті 573 Митного Кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюють спеціальні звання. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до частини другої цієї статті, надбавка за ранг державного службовця не виплачується. Згідно статті 3 Закону №889-VIII, його дія не поширюється до осіб рядового складу і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюється спеціальне звання, якщо інше не передбачене Законом.

Вважає рішення відповідача протиправним, оскільки у неї наявні всі необхідні підстави (загальний страховий стаж, стаж на посадах в органах державної служби та необхідний вік) для переведення на пенсію державного службовця. При цьому, відповідачем безпідставно не врахований період її роботи в митних органах з 14.08.1998 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 30.01.2020 до стажу державної служби згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.08.1981.

З цих з цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач-1 надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначає, що заява позивача від 13.01.2025 була розглянута ним за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду заяви та доданих документів було прийнято рішення від 17.01.2025 №22 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки у заявника право на переведення на пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ) та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII не підтверджено, так як ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не мала 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Вказує, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на 01.05.2016 складає 6 років 8 місяців 17 днів (за період роботи з 24.06.1992 по 13.08.1998 та з 01.06.2013 по 26.12.2013 в Кіровоградській митниці ДФС), що є недостатнім для переведення на інших вид пенсії. Водночас періоди роботи з 14.08.1998 по 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 01.05.2016 не зараховано до стажу державної служби, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах ДФС на посадах, в період перебування на яких, були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області також надало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечило проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень вказує, що позивач 13.01.2025 звернулася до Головного управління із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу. Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення від 17.01.2025 №8975/01-16 (№22) про відмову в переведенні на пенсію відповідно до норм Закону України Про державну службу.

Звертає увагу, що оскільки ним не приймалося рішення по суті розгляду заяви, тому не є належним відповідачем у даній справі. Крім цього, позовна вимога про зобов`язання Управління обчислити та виплачувати пенсію без обмеження розміру пенсії максимальним розміром є передчасною, оскільки пенсія за нормами Закону України Про державну службу не призначалася.

Зауважує, що з 13.08.1998 по теперішній час позивач працювала на посадах з присвоєнням спеціального звання, тому не має права для переходу на пенсію за нормами Закону Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Вказує, що статтею 25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлюються ранги державних службовців. При цьому, позивачем, а ні до заяви про переведення на пенсію за нормами Закону України Про державну службу, а ні до позовної заяви не додано доказів віднесення займаних ним посад до відповідної категорії державної служби. У зв`язку з відсутністю у позивача 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців до 01.05.2016 підстави для переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу відсутні.

Звертає увагу, що позивач була звільнена до 01.01.2024, тому довідку про заробітну плату мали видати станом на грудень 2023 року. Також, у довідці Кропивницької митниці Державної Митної служби від 10.01.2025 №7.22-22/01 складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2024 зазначено надбавку за вислугу років -50%. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (зі змінами та доповненнями ) (далі - Постанова №1409) затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році та перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад. При цьому на 2024 рік для державних службовців нормами Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» встановлений максимальний відсоток надбавки за вислугу років - 30%. Аналогічна норма діє в 2025 році.

З цих підстав у задоволенні позову просить відмовити.

12.02.2025 представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзивів відповідачів.

Будь-яких яких клопотань від учасників справи не надходило.

30.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та з 14.04.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с. 41).

13.01.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону №889-VIII (а.с. 53-54), надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням, у тому числі, довідки Кропивницької митниці від 10.01.2025 №7.22-22/01 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 10.01.2025 №7.22-22/02 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби (а.с. 55, 56).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, було розглянуто вказану заяву позивача з доданими до неї документами.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2025 №22 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII, оскільки у позивача право на переведення на пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII не підтверджено, так як ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не мала 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. При цьому, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на 01.05.2016 складає 6 років 8 місяців 17 днів (за період роботи з 24.06.1992 по 13.08.1998 та з 01.06.2013 по 26.12.2013 в Кіровоградській митниці ДФС), що є недостатнім для переведення на інших вид пенсії. Водночас періоди роботи з 14.08.1998 по 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 01.05.2016 не зараховано до стажу державної служби, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах ДФС на посадах, в період перебування на яких, були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (а.с. 72).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, статтею 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, Закон №889-VIII у пункті 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" містить норму, якою встановлено, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 19.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем в основу оскаржуваного рішення покладено висновки про те, що відповідно до статті 573 Митного Кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюють спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. При цьому, особи, які станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом №889-VIII) не мають необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII не мають.

Згідно з інформацією, яка міститься у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 11.08.1981 (а.с. 29-40) позивач з 24.06.1992 по 30.01.2020 працювала на різних посадах в митних органах, а саме:

- з 24.06.1992 по 30.09.1993 на посаді інспектора Кіровоградської митниці;

- з 01.10.1993 по 16.08.1994 на посаді старшого інспектора Кіровоградської митниці;

- з 17.08.1994 по 31.03.1997 на посаді головного інспектора Кіровоградської митниці;

07.06.1995 позивач прийняла присягу державного службовця України.

- з 01.04.1997 по 01.07.2003 на посаді головного інспектора господарсько-експлуатаційного відділу Кіровоградської митниці;

14.08.1998 позивачу присвоєно персональне звання «радник митної служби ІІІ рангу»;

28.09.2001 присвоєно персональне звання «радник митної служби ІІ рангу»;

- з 02.07.2003 по 31.05.2013 на посаді начальника господарсько-експлуатаційного відділу Кіровоградської митниці;

01.04.2004 позивачу присвоєно персональне звання «радник митної служби ІІ рангу»;

25.06.2005 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби І рангу»;

- з 01.06.2013 по16.04.2015 на посаді начальника адміністративно-господарського відділу Кіровоградської митниці Міндоходів;

01.06.2013 позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця;

27.12.2013 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи І рангу;

- з 17.04.2015 по 08.02.2016 на посаді начальника відділу інфраструктури Кіровоградської митниці ДФС;

- з 09.02.2016 по 30.01.2020 на посаді начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Кіровоградської митниці ДФС.

Отже, станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Кіровоградської митниці ДФС.

Частина перша статті 25 Закону №3723-XII визначала, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Відповідно до статті 1 Закону №3723-XII, який був чинним протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в митних органах, державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Пунктом 2 статті 546 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі МК України) встановлено, що митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Положеннями частини 1 статті 569 МК України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Частиною 3 статті передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з прийняттям на державну службу до митних органів, проходженням та припиненням державної служби в митних органах, визначаються законодавством про державну службу, крім особливостей, передбачених цим Кодексом.

З аналізу викладеного вбачається, що митна служба України є складовою частиною системи органів виконавчої влади України і складається з митних органів, митних організацій. Митна служба України є органом виконавчої влади і здійснює функції в галузі митної справи відповідно до Конституції України, законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, митного законодавства та інших нормативних актів.

Суд наголошує, що аналогічні норми, що визначали статус митних органів в Україні, їх функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах були визначені Митним кодексом України від 11.07.2002 №92-IV та спеціальним Законом України «Про митну справу в Україні» від 25.06.1991 №1262-XII.

Приписами статті 4 Закону України «Про митну справу в Україні» від 25.06.1991 №1262-XII (в редакції від 21.03.2000) визначено, що Кабінет Міністрів України організовує і забезпечує здійснення митної справи. Безпосереднє керівництво митною справою покладається на Державну митну службу України, яка є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. Положення про Державну митну службу України затверджується Президентом України.

Відповідно до статті 7 зазначеного Закону, посадовим особам митних органів України присвоюються спеціальні звання, які встановлюються законами України.

Статтею 5 Закону України «Про митну справу в Україні» визначено, що створення, реорганізація та ліквідація митниць, спеціалізованих митних управлінь та організацій, установ і навчальних закладів здійснюється Державною митною службою України за погодженням з Міністерством фінансів України.

Із системного аналізу вказаних норм убачається, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в митних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), фінансуються за рахунок державного бюджету, а відповідно одержують заробітну плату - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У свою чергу, порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок №283).

Так, згідно з абзацами третім та п`ятим пункту 2 Порядку №283 (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII) було встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Таким чином, зважаючи на те, що як Законом №889-VIII, так і нормами Законів №3723-XII та №509-ХІІ та Порядку №283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, враховуючи те, що ОСОБА_1 , з 24.06.1992 працювала в митних органах, прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), те, що їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному Законом №1262-XII порядку, а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної заробітної плати проводились відрахування відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на зазначених посадах підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Суд також зауважує, що відповідно до статті 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні званим) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом митної служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи та час досягнення зазначеного віку.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839 (далі - Порядок №839).

Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 3 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Відтак, спеціальні звання посадових осіб органів державної митної служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.

Згідно з пунктами 343.1, 343.2 та 343.3 статті 343 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин, далі ПК України) посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Пунктом 344.1 статті 344 ПК України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 №591/6970/16-а, від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.

При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посадах до 01.05.2016 та обчислений у відповідності до положень Порядку обчислення стажу державної служби, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994.

Стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби або прирівняних до них посадах зараховується до страхового стажу, і відповідно до статті 90 Закону №889-VIII є підставою для призначення пенсії та обчислення її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.

Конституційний Суд України в рішенні від 23.12.2022 №3-р/2022 виклав аналогічну правову позицію, зазначивши наступне: …підпункт 1пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону №889, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 22.05.2024 у справі №500/1404/23.

Вказана постанова Верховного Суду є останньою, що винесена Верховним Судом у подібних правовідносинах, а тому попередні його постанови застосуванню не підлягають.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 14.08.1998 по 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 01.05.2016 на посадах в органах державної податкової служби неправомірно не враховано відповідачем-1 до стажу роботи на посадах державної служби.

Також, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" - 13.01.2025, досягла віку 62 років, станом на 01.05.2016 мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, страховий стаж становить більше 41 року, тому суд дійшов висновку, що вона набула право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на підставі пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Враховуючи наведене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2025 №8975/01-16 (№22) щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком у відповідності до статті 37 Закону Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати періоди роботи з 14.08.1998 по 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 01.05.2016 до стажу роботи на посадах державної служби, обчислити та виплачувати пенсію з 13.01.2025 пенсію за віком державного службовця з урахуванням довідок про складові заробітної плати Кропивницької митниці Державної митної служби України від 10.01.2025 №7.22-22/01, 7.22-22/02, суд зазначає наступне.

Заяву про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" пенсії від 13.01.2025 позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке прийняло спірне рішення про відмову у переведенні.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Тому у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області слід відмовити.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Що стосується зобов`язання провести нарахування (перерахунок) пенсії позивачу з урахуванням довідок про складові заробітної плати Кропивницької митниці Державної митної служби України від 10.01.2025 №7.22-22/01, 7.22-22/02, суд зазначає, що у справі, яка розглядається спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем.

У свою чергу, вимоги позивача зобов`язати пенсійний орган здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у Довідці про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданій Кропивницькою митницею Державної митної служби України 10.01.2025 за №7.22-22/01 та Довідці про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, виданій Кропивницькою митницею Державної митної служби України 10.01.2025 за №7.22-22/02, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного суду висловленою у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.

Крім цього, суд зауважує, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2025 №22 про відому в проведенні перерахунку, не містить жодних обґрунтувань щодо неможливості врахування вищевказаних довідок при здійсненні відповідного перерахунку. Про такі обставини вказано відповідачем-2 у відзиві на позов, що не змінює підстав для прийняття спірного рішення.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на інший вид пенсії 13.01.2025, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Так, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

З огляду на встановлені судом обставини - надання позивачем усього переліку документів, досягненням пенсійного віку, наявністю стажу державної служби та страхового стажу, для належного та повного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 14.08.1998 по 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 01.05.2016, та перевести її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-VIII з 13.01.2025.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області обчислити та виплачувати пенсію позивачу без обмеження максимальним розміром, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог статей 2, 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому.

Таким чином, неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача.

На час розгляду цього спору позивача не переведено з пенсії за віком, яку вона отримує відповідно до закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII, обчислення пенсійних виплат територіальним органом Пенсійного фонду України не проведено.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскільки пенсійні виплати щодо яких заявлено позовні вимоги, відповідачем-1 на час звернення позивача до суду не нараховані та не виплачені, відсутні підстави вважати порушеним право позивача щодо обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром, тому позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані та заявлені передчасно на майбутнє. Відсутність порушення прав позивача не породжує права на судовий захист.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач-1.

Таким чином, рішення відповідача-1 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 КАС України, порушує права та законні інтереси позивача.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач-1 приймаючи оспорюване рішення №22 від 17.01.2025, діяв не на підставі Конституції та законів України.

Відповідачем-1 не доведено правомірність свого рішення, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 484,48 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись статтями 241 246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 17.01.2025 №22 Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 14.08.1998 по 31.05.2013 та з 27.12.2013 по 01.05.2016, та перевести її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 №889-VIII з 13.01.2025.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вулиця Набережна Перемоги, 26, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49094) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Повне найменування учасників:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вулиця Набережна Перемоги, 26, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49094);

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, вулиця Соборна, 7а, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25009).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК