Справа № 278/5879/24
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/5879/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови та накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 07.10.2024 року серії ЕНА № 3213988, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

З даною постановою позивач не згоден та вважає, що поліцейський при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення не проводився, жодні обставини не досліджувались та не враховувались пояснення позивача. Зазначає, що у відповідача були відсутні будь-які докази інкримінованого позивачу правопорушення.

Таким чином, дії поліцейського щодо складання оскаржуваної постанови без розгляду справи про адміністративне правопорушення, без врахування пояснень позивача та за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова від 07.10.2024 року серії ЕНА № 3213988 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Одночасно з адміністративним позовом, позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Зубчук І. В. (а.с. 14).

Ухвалою суду від 20.11.2024 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду із цим позовом; відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) за наявними матеріалами (а.с. 19-20).

05.12.2024 року рішенням ВРП суддю ОСОБА_2 було звільнено у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Дубовік О. М.

Стороною відповідача було подано до суду клопотання, в якому останні просять замінити первісного відповідача Департамент патрульної поліції на Головне управління Національної поліції в Житомирській області в структурному підрозділі якого відділ поліції № 1 (Житомирський район) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області де і працює поліцейський Бортун Я.І.

Ухвалою суду від 20.01.2025 року прийнято до свого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; у задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про заміну належної сторони відмовлено.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 28-31) представник ГУНП в Житомирській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення; доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

До відзиву долучено 2 диска з відеофіксацією події (а.с. 34).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Департаменту патрульної поліції просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції відмовити, оскільки ДПП є неналежним відповідачем у даній справі, до заявлених предмету та підстав позову не має жодного відношення, оскільки спірна постанова ані Департаментом патрульної поліції, ані її посадовою особою не виносилась, а отже жодних спірних рішень Департаментом патрульної поліції, у т.ч. її посадовими особами, відносно позивача не приймалося, прав та інтересів його не порушено (а.с. 46-48).

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить наступного висновку.

У ст. 46 КАС України зазначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Так, як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Позивач зазначив відповідачем по даному позову Департамент патрульної поліції та Головне управління Національної поліції в Житомирській області, тоді як належним відповідачем є Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

Суд також враховує той факт, що позивач під час розгляду справи в суді, отримавши відзив від Департаменту патрульної поліції, не заявляв клопотання про заміну належного відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За вказаних обставин, в задоволенні позову до Департаменту патрульної поліції слід відмовити, оскільки він є неналежним відповідачем .

Встановлено, що 07.10.2024 року поліцейським СРПП відділу поліції № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області молодшим лейтенантом поліції Бортуном Я. І. винесено постанову серії ЕНА № 3213988 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн (а.с. 13 ).

Зі змісту постанови вбачається, що 07.10.2024 року о 12 год. 39 хв. по вул. Локтєва, 5, с. Довжик, Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , спричинив ДТП та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, чим порушив п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 1 ст. 126 КпАП України передбачає відповідальність за порушення правил керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Переглядом запису із вуличних камер відео-спостереження встановлено, що на відео зафіксовано рух автомобіля марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , а також подальша дорожньо-транспортна пригода за його участі.

Також на відео зафіксовано, що з місця водія після ДТП вийшла особа чоловічої статі у куртці червоного кольору, без волосся, як у подальшому встановлено - ОСОБА_1 .

Поряд з тим, переглядом відеозапису відео-реєстратора установлено, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 про причину звернення до нього та суть скоєних ним адміністративних правопорушень. Також поліцейський попросив ОСОБА_1 надати документи, які водій зобов`язаний мати при собі під час керування автомобілем.

У свою чергу ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії не надав, повідомивши, що його при собі немає і воно знаходиться за місцем проживання.

Також на відео зафіксовано, що перебуваючи на місці події ОСОБА_1 не заперечував, що він керував автомобілем марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_2 .

Також на відеозаписі зафіксовано порядок розгляду справи поліцейським стосовно ОСОБА_1 (а.с. 34), де було роз`яснено його права та обов`язки та права на оскарження (диск з написом ч.1, 2-3 хв., 5 відео).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постанова серії ЕНА № 3213988 від 07.10.2024 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченого законодавством, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 77, 251 КУпАП, ст. ст. 160-165, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови та накладення адміністративного стягнення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Дубовік