Справа № 140/12600/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/12600/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Журомській І.М.,

за участі представника позивача Ладанівської Н.І.,

представника відповідача Кулик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі також позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Волинській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 № .

Позовні вимоги обґрунтовано таким.

Суб`єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на законних підставах в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

24.10.2024 платником податків отримано від ГУ ДПС у Волинській області податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 № , яким на позивача накладено фінансові санкції на загальну суму 1 031 708,00 грн.

Вважає винесене податкове повідомлення-рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню та вказує про відсутність підстав проведення фактичної перевірки з огляду на наступне.

Як вбачається із наказу на проведення перевірки від 04.09.2024 № 1921-п, правовою підставою її проведення є, зокрема підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, однак жодних документів, які б підтверджували наявність інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, а отже про підставу проведення перевірки контролюючим органом не надано ФОП ОСОБА_1 ні безпосередньо перед проведення перевірки, ні під час її проведення. У наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють (юридичні підстави).

Працівниками податкового органу не надано жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів податковим органом встановлено невідповідність діяльності підприємця вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для проведення фактичної перевірки.

У зв`язку із цим, за встановлення протиправності дій податкового органу щодо призначення та проведення перевірки без законних на те підстав, позивач вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є незаконними та підлягає скасуванню.

Крім того, вказує на те, що безпідставним, протиправним і таким, що порушує права платника податків неврахування інспекторами акту приймання-передачі до договору комісії, який є належним, допустимим і достатнім доказом на підтвердження ведення обліку товарних запасів відповідно до вимог чинного законодавства та походження товарних запасів.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано таким.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на підставі наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 04.09.2024 № 2680-п «Про проведення фактичної перевірки», направлень на перевірку від 04.09.2024 № 5026 та № 5009 проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), а саме: ведення з порушенням порядку, встановленого законодавством, обліку товарів за місцем їх реалізації. Виявлено не облікованих товарів на загальну суму 255 424,00 грн.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки реєстраційний № 16244/09/19/РРО/ від 16.09.2024.

Скориставшись правом передбаченим підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 та пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, до ГУ ДПС в Івано-Франківській області (контролюючого органу який проводив перевірку) позивачем було подано заперечення на акт фактичної перевірки.

За результатами розгляду заперечення ГУ ДПС в Івано-Франківській області висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення позивача на акт перевірки - без задоволення.

По суті встановлених порушень, на підставі розрахунку до акта фактичної перевірки, з врахуванням висновку на заперечення, ГУ ДПС у Волинській області, за основним місцем обліку платника, винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21 жовтня 2024 року № .

Доводи позивача про протиправність наказу про проведення перевірки з підстав не зазначення в ньому, яка саме інформація була наявна у Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, що стала у подальшому підставою для прийняття оскаржуваного наказу, є безпідставними, у спірному наказі була викладена як юридична так і фактична підстави проведення перевірки, а також вказано і про можливі порушення платником податків законодавства, окрім того оформлення наказу здійснено відповідно до вимог статті 81 Податкового кодексу України та законодавчо встановлених підстав для його видання. За таких обставин вважає, що вищенаведений наказ складений з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому посилання представника позивача у позовній заяві на протиправність наказу і як наслідок незаконність проведення такої перевірки є безпідставними.

Позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, а наказ на проведення перевірки вже реалізовано та відповідно складено акт та податкове повідомлення-рішення за наслідком його реалізації. У низці постанов (постанови від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) Верховний Суд висловив правову позицію, що саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної виїзної або фактичної перевірки.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, який по суті базується на доводах наведених в позовній заяві.

В судовому засіданні представники сторін підтримали позиції викладені в письмових заявах по суті с прави.

Вирішуючи дану адміністративну справу судом взято до уваги наступне.

Працівниками Головного управління ДПС у Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку магазину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за місцем здійснення господарської діяльності позивачем та складено Акт фактичної перевірки № 091084 від 13.09.2024, реєстраційний №16244/09/15/РРО/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; статті 21, 24 Кодексу законів про працю України; Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку».

Не погодившись із висновками перевірки, позивачем було подано заперечення на акт перевірки у ГУ ДПС у Івано-Франківській області, однак платником податків отримано відповідь про те, що висновки зазначені в акті перевірки вирішено залишити без змін, а заперечення до акту перевірки без задоволення.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 № , яким до позивача на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95) застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 031 708,00 грн (оскаржуване у даній справі рішення).

З матеріалів справи вбачається, що підставою проведення фактичної перевірки став наказ Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 04.09.2024 № 2680-п «Про проведення фактичної перевірки» магазину «Ябко», за адресою: вул. Незалежності, 8, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлення державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виданий на підставі підпункту 80.2.2, підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України).

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Наведена норма визначає передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни наявну та/або отриману в установленому законодавством порядку інформацію від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію.

Водночас, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Виходячи з наведеного суд погоджується з доводами відповідача, про безпідставність посилання на протиправність наказу і, як наслідок, незаконність проведення такої.

Також суд погоджується, з тим, що саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної виїзної або фактичної перевірки.

Відтак, допустивши посадових осіб Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 04.09.2024 № 2680-п, позивач фактично погодився з законністю проведення перевірки.

Таким чином, суд не приймає доводи позивача про незаконність перевірки як підставу для визнання протиправним та скасування рішення податкового органу винесеного за висновками такої перевірки.

Щодо виявленого порушення суд зазначає таке.

Оскаржуваним у справі податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафні санкції передбачені статтею 20 Закону № 265/95.

Вказаною нормою передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наявної в матеріалах справи Акту фактичної перевірки № 091084 від 13.09.2024, реєстраційний №16244/09/15/РРО/ НОМЕР_1 , вбачається, що посадовими особами Головного управління ДПС у Івано-Франківській області в частині виявленого порушення, яке охоплюється диспозицією статті 20 Закону № 265/95 встановлено таке.

«…до перевірки надано договори про співпрацю, укладені між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 а також договір-комісії №МО-02-09-25 ПД від 02.09.2024р. в загальній кількості 861 одиниці товару на загальну суму 815 418,00 грн. щодо отримання товару від ФОП ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) та договір комісії попередній, однак додано акт-прийому передачі товару від 04.09.2024р. в кількості 63 одиниці на загальну суму 216 290,00 грн. всього отримано товару в кількості 924 одиниці на загальну суму 1031708,0 грн. та договір суборенди приміщення від 01.09.2024р.

Залишки товару, які є в реалізації відповідають переліку товару, згідно поданих документів, крім того до перевірки надали роздрукований примірник електронної форми ведення обліку товарних запасів.

Порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів, за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку. Документів, щодо надходження товару до перевірки не надано. Вартість товарів не облікованих в установленому порядку 1 091 708 тис. грн.»

З наведених обставин не вбачається за можливе встановити, з метою надання судової оцінки, фактичні обставини, що містять склад правопорушення.

Більше того, з тексту описової частини акту перевірки неможливо зрозуміти в чому саме полягає порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів, за місцем їх реалізації.

Так, незрозумілим є який саме товар, в яких кількостях та якою вартістю було виявлено за місцем реалізації, як цей товар співвідноситься з товаром переданим позивачу згідно актів прийому-передачі до договорів комісії, адже встановлена вартість не облікованих в установленому порядку товарів становить 1 091 708 тис. грн, тоді як вартість переданих згідно договорів комісії товарів становить 1031708,0 грн.

Також описова частина акту не містить чіткого викладення в чому саме полягає порушення позивачем правил обліку товарних запасів та які саме приписи чинного законодавства недотримано суб`єктом господарювання з посиланням на конкретну норму чинного законодавства та чітко встановлені та описані фактичні обставини.

При цьому актом перевірки встановлено, що залишки товару, які є в реалізації відповідають переліку товару, згідно поданих документів.

Водночас, як правильно зазначив представник позивача в наданих суду додаткових поясненнях, у акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти.

При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення. Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та становить основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.

Отже, контролюючий орган, під час здійснення фактичної перевірки в межах наданої компетенції, повинен був перевірити і з`ясувати усі обставини, які охоплювались предметом перевірки, а також підтвердити такі належними та допустимими доказами.

З дослідженого в судовому засіданні, Акту фактичної перевірки № 091084 від 13.09.2024 вбачається, що він не містить вичерпної інформації щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків з детальним їх описом та дослідженням інформації, яка підтверджує наявність вини платника податків; чіткого та однозначного фіксування виявленого порушення платником податків податкової дисципліни з посиланням на конкретні норми та підтвердженого фактичними обставинами.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване у справі податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 № винесено без встановлення ГУ ДПС у Волинській області усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, тобто обґрунтовано, а, відтак, є протиправним та підлягає до скасування, а позов до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частин першої та другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 8 253,66 грн.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Волинській області від 21.10.2024 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 8 253 (вісім тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 66 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2025 року.