Справа № 461/10169/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 461/10169/24 пров. № А/857/6285/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Астапович О.В.;

від відповідача - Сліпенко С.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30.01.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Астаповича Олександра Вікторовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил (суддя суду І інстанції: Волоско І.Р., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 13 хв. 30.01.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

19.12.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 20.12.2024р.) представник адвокат Астапович О.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк звернення до суду; скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці від 03.12.2024р. у справі про порушення митних правил № 1381/20900/24 (Т.1, а.с.1-7).

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30.01.2025р. поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із розглядуваним позовом; змінено пункт 2 постанови Львівської митниці від 03.12.2024р. в справі про порушення митних правил № 1381/20900/24, в частині стягнення штрафу та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, на суму 15420 грн. 63 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.2, а.с.38-41).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Львівська митниця, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.48-55).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень /СЛЕД/ Держмитслужби, який є основним доказом по справі, що підтверджує вартість ввезеного позивачем товару, є допустимим та належним, через що митний орган під час накладення адміністративного стягнення підставно визначив розмір штрафу.

Водночас, суд необ`єктивно надав перевагу висновку судового експерта № 24/1/253 від 30.12.2024р., згідно якого визначено вартість тимчасово вилученого у справі предмету в сумі 1150 євро (51402 грн. 12 коп.). При цьому, судовий експерт не проводив огляд товару, що є фактором обмеження достовірності висновку щодо спірного товару в частині ідентифікації. Також складений ним висновок містить суперечності (експерт навів суттєво дорожчі ціни на подібні та аналогічні товари, однак не врахував такі у висновку для розрахунку ціни предмета правопорушення).

Представник позивача адвокат Астапович О.В. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення, що відповідає усталеній судовій практиці по аналогічній категорії справ (а.с.100-103).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено під час судового розгляду справи, близько 15 год. 30 хв. 29.10.2024р. з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску «Краківець-Корчова», митний пост «Краковець» Львівської митниці прибув автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування позивача ОСОБА_1 , обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

В ході митного контролю зазначеного автомобіля виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які належать до категорії товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні автомобіля виявлено товар, який відповідно до ст.374 Митного кодексу /МК/ України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: компресор ТМ «BAUER» модель «K20-E3» бувший у використані - 1 шт. Товар знаходився у багажному відділені автомобіля серед особистих речей, без ознак приховування.

Документів, що підтверджують факт придбання та вартість товару, позивач до митного контролю не подав та визнав товар своєю власністю.

Посадовими особами Львівської митниці складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 1381/20900/24 від 29.10.2024р., в якому зафіксовано вказаний факт порушення митних правил; незадекларований товар: компресор ТМ «BAUER» модель «K20-E3» бувший у використані - 1 шт.

Вказаний товар вилучений митним органом, про що вчинено відповідне застереження в протоколі (а.с.9-11).

У своїх усних поясненнях ОСОБА_1 вказав, що дійсно перевозив компресор, який належить йому; офіційні документи є відсутніми; смугу руху обрав помилково (а.с.14).

Згідно висновку СЛЕД Держмитслужби № -0397 від 05.11.2024р. з використанням товарознавчих методів експертизи встановлено загальну вартість товару в сумі 811429 грн. 96 коп. (а.с.23-30).

На підставі встановленої висновком СЛЕД Держмитслужби вартості товару відповідач виніс постанову від 03.12.2024р. в справі про порушення митних правил № 1381/20900/24, якою визнав позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, що складає 243428 грн. 99 коп.

Також тимчасово вилучений товар повернуто позивачу; з останнього стягнуто на користь Львівської митниці 1606 грн. 86 коп. витрат за зберігання товару на складі митниці (а.с.34-36).

Із змісту заявленого позову слідує, що спірним питанням в розглядуваному випадку є визначення застосованого до позивача розміру штрафу, оскільки позивач не погоджується із визначеною митним органом вартістю ввезеного товару.

При цьому, позивач не заперечує ввезення ним на територію України незадекларованого товару, не оспорює правомірність притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.471 МК України.

Вирішуючи наведений спір та приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України.

Під час судового розгляду доведено, що дійсна вартість ввезеного товару складає 1150 євро, що в еквіваленті складає 51402 грн. 12 коп.

За таких умов суд змінив розмір штрафу та остаточно визначив такий в розмірі 15420 грн. 63 коп.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині правомірності визнання позивачем винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

В решті висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, при цьому судом не допущено порушення норм матеріального та процесуального права, з наступних підстав.

Згідно фактичних обставин справи, які не оспорюються сторонами, близько 15 год. 30 хв. 29.10.2024р. з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митний пост «Краковець» Львівської митниці прибув автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування позивача ОСОБА_1 , обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор.

В ході митного контролю зазначеного автомобіля виявлено товар, який відповідно до ст.374 МК України перевищує неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, а саме: компресор ТМ «BAUER» модель «K20-E3» бувший у використані - 1 шт.

Документів, що підтверджують факт придбання та вартість товару, позивач до митного контролю не подав та визнав товар своєю власністю.

За вказані дії позивач притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.471 МК України.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст.257 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Згідно примітки до ст.471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Згідно з ст.366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню (ч.2 цієї статті).

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян (ч.3 згаданої статті).

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою (ч.4 вказаної статті).

Відповідно до ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами (ч.1 цієї статті).

Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Таким чином, відповідачем доведено факт недекларування товарів, а тому дії позивача містять склад порушення митних правил, передбачений ч.2 ст.471 МК України.

Звідси, відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно ч.2 ст.471 МК України, правильно визначив захід стягнення до позивача.

Щодо висновків суду про дійсну вартість ввезеного позивачем товару колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до постанови державного інспектора відділу провадження у справах про ПМП УБК та ПМП Львівської митниці Ликова Є.О. від 01.11.2024р. призначено проведення товарознавчої експертизи вилученого у ОСОБА_1 товару, проведення якої доручено Львівському управлінню експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби; перед експертом поставлено запитання: яка вартість товару, що вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 1381/20900/24 від 29.10.2024р. станом на 29.10.2024р. ? (Т.1, а.с.23).

Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби № -0397 від 05.11.2024р. загальна вартість товару, зазначеного у постанові про призначення експертизи від 01.11.2024р. в справі про порушення митних правил № 1381/20900/24, станом на 29.10.2024р. становить 811429 грн. 96 коп. (Т.1, а.с.25-30).

В основу визначення розміру штрафних санкцій відповідачем покладено вказаний висновок експерта СЛЕД Держмитслужби № -0397 від 05.11.2024р.; розмір штрафу визначено виходячи із частки 30 відсотків від 811429 грн. 96 коп., внаслідок чого на позивача накладено штраф у розмірі 243428 грн. 99 коп.

Порядок призначення та проведення експертиз у справах про порушення митних правил врегульований нормами МК України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.515 МК України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Згідно з ч.2 ст.515 МК України експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Відповідно до ст.516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до п.3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затв. наказом Держмитслужби № 18 від 23.10.2019р., у редакції наказу № 29 від 12.11.2019р. (із змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України № 2658-ІІІ від 12.07.2001р. «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України № 1058 від 02.12.2016р.

Відповідно до п.4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), затв. наказом Міністерства фінансів України № 105 від 02.12.2016р., посадовою особою митниці було призначено експертизу; зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Згідно з приписами ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу приписів ч.ч.1, 3, 4 ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Частина 2 ст.515 МК України передбачає, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно висновку СЛЕД Держмитслужби № -0397 від 05.11.2024р. з використанням товарознавчих методів експертизи встановлено загальну вартість товару в сумі 811429 грн. 96 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач провів іншу товарознавчу експертизу щодо вартості ввезеного компресора, при цьому результати цих експертиз є значно відмінними.

Оцінюючи об`єктивність висновку СЛЕД Держмитслужби № -0397 від 05.11.2024р. колегія суддів враховує, що такий не містить відомості про ціни на аналогічні вилученому компресору.

Висновок ґрунтується на дослідженні за трьома посиланнями:

https://www.ebay.com/itm/27 - посилання на пропозицію на ринку майже нового компресора, який пройшов модернізацію на спеціалізованому сервісному центрі, що продається у США вартістю 21950 доларів США, технічні характеристики якого відрізняються від вилученого у позивача майна;

https://www.ebay.com/itm/81 - посилання на пропозицію на ринку майже нового компресора, який пройшов модернізацію на спеціалізованому сервісному центрі, який продається у США вартістю 15950 доларів США, технічні характеристики якого відрізняються від вилученого у позивача майна;

https://www.delrayindustries.com/products/used-equipment/k20-e3-compressor/ - посилання на пропозицію на ринку майже нового компресора (працював лише 310 мотогодин), який продається у США вартістю 21000 доларів США, технічні характеристики якого відрізняються від вилученого у позивача майна.

У ппп.1 п.11 висновку № -0397 від 05.11.2024р. вказано, що огляд вилученого товару проведено з 08 год. 00 хв по 09 год. 00 хв. 04.11.2024р. на складі м/п «Краковець» Львівської митниці.

Відповідно до пп.3 п.11 Висновку маркування компресора made in Canada зображене на зображеннях 1-3, однак на жодних частинах вилученого компресора немає маркування made in Canada.

Експерти СЛЕД Держмитслужби не використали європейські майданчики торгівлі та не з`ясовували вартість вживаних аналогічних компресорів в країнах Євросоюзу. Натомість, при проведенні експертного дослідження СЛЕД Держмитслужби використана помилкова інформація щодо місця виготовлення вилученого компресора - Канада, хоча на ньому не міститься такої інформації.

Отже, висновок експертів митного органу не ґрунтується на ринковій вартості компресора Bauer Compressors inc., модель № К20-03, датою виробництва - липень 1999 року, чи подібних до нього.

Висновок СЛЕД Держмитслужби № -0397 від 05.11.2024р. не містить інформації про вартість з мережі інтернет на аналогічні вилученому компресору, однак покликається на інформацію з мережі інтернет про компресори, які суттєво відрізняються від вилученого, зокрема по року виготовлення, потужності, інших технічних характеристиках, а також наявності гарантії сервісного центру.

Зазначені обставини поза розумним сумнівом безпосередньо впливають на об`єктивність висновку експерта.

В ході судового розгляду позивач надав суду докази на спростування визначеної митним органом вартості товару.

Так, судовий експерт Білобран С.З. склав висновок експерта № 24/1/253 від 30.12.2024р. щодо ринкової вартості вилученого у ОСОБА_1 майна - бувший у використанні компресор виробництва Bauer Compressors, inc., Norfolk, Virginia U.S.A., модель № К20-03, серійний номер 40423, місткість 22,0 кубічних футів на хвилину, мотор 20 кінських сил, 460 вольт, 3 фазний, номер блоку 99/1585/04, тиск 3000 фунт на квадратний дюйм, швидкість 1300 обертів на хвилину, 60 Гц, 23 ампер, дата виробництва 7/99.

Дослідна частина вказаного висновку виконана із ретельним пошуком пропозицій продавців та результатів продажу аналогічного/подібного товару.

Зокрема, судовим експертом знайдено результат продажу товару від 27.09.2024р., де збігаються виробник, модель, серійний номер, дата виготовлення та усі інші характеристики з шильдику товару.

Відповідно до висновку експерта № 24/1/253 від 30.12.2024р. вартість вилученого майна станом на 29.10.2024р., без нарахування митних платежів та зборів, може складати 1150 євро.

Із врахуванням офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на 29.10.2024р. (курс євро/гривня становить 44,6975 грн.) вартість вилученого майна, без нарахування митних платежів та зборів, може складати 51402 грн. 12 коп.

В частині доводів апелянта колегія суддів враховує, що з дозволу митного та прикордонного органів представником позивача - адвокатом Астаповичем О.В. проведено з 14 год. 45 хв. до 15 год. 00 хв. 13.12.2024р. на території складу митного поста «Краківець» огляд тимчасово вилученого компресора, про що складено Акт огляду від 13.12.2024р., до якого долучені фототаблиці (Т.1, а.с.127, 128-137).

Вказані матеріали використані судовим експертом під час складання висновку № 24/1/253 від 30.12.2024р.

Під час визначення вартості ввезеного товару судовий експерт врахував вартість пропозиції при продажу подібного товару (майна) на зовнішньому ринку, тобто, застосував порівняльний підхід. Базовими для визначення вартості товару були відомості щодо реалізації аналогічного компресора з аукціону за 1150 євро.

Стосовно інших пропозицій, які стосуються значно вищої вартості компресорів, судовий експерт врахував відмінності у технічних параметрах, моделях обладнання, технічні параметри (тиск), зовнішньому вигляді, технічному стані, через що відхилив такі.

Таким чином, представленим доказом доведена необ`єктивність висновку СЛЕД Держмитслужби № -0397 від 05.11.2024р.

При цьому, визначена в ньому вартість товару є явно завищеною та спростовується дослідженою судовим експертом інформацією з відкритих джерел.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення (порушення митних правил), наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Оскільки об`єктивно встановлено, що вартість ввезеного позивачем товару становить 51402 грн. 12 коп., тому розмір штрафу за порушення митних правил становить 15420 грн. 63 коп., який буде справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном, а також відповідатиме фактично встановленим обставинам справи.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Львівську митницю.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30.01.2025р. в адміністративній справі № 461/10169/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Львівську митницю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 10.03.2025р.