Справа № 522/15777/23
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-адр/521/1/25
20 лютого 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді: Роїк Д.Я.
при секретарі Гончаревській І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Богорел Сергія Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 через представника- адвоката Богорел С.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності.Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявської Л.М. адміністративний позов ОСОБА_1 передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2024 року позов задоволено.

06.01.2025 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Просив суд поновити строк звернення до суду із зхаявою про ухвалення додаткового іршення та вирішити питання щодо судових витрат в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу на загальну суму 22029,00 гривень.

15.01.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, у яких він вказує на відсутність підстав для відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без участі.

Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи без участі.Просила відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Зазначала, що сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22000,00 грн є неспівмірною за тими обсягами робіт які заявлені в актах виконаних робіт та вивченням законодавчої бази.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши матеріали заяви та надавши правову оцінку доводам заявника, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частин 1, 3 та 5 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 ст.252 КАС України унормовано, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В свою чергу ч.7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено матеріалами справи, судове рішення було винесено 23.07.2024 року, заява про ухвалення додаткового рішення 06.01.2025 року. До заяви про ухвалення додаткового рішення додано підтвердження про отримання представником позивача на електронну пошту рішення Малиновського районого суду м. Одеси 01.01.2025 року по справі № 522/1577/23. На підставі наданих суду доказів, суд вважає поновити строк для звернення з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу.

З заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення вбачається, що 06.02.2023 між адвокатом Богорел С.В. та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правової допомоги №000039 строком до 31.12.2023 року.

07.08.2023 року між адвокатом Богорел С. В. та ОСОБА_1 укладено Додатковуугоду №9 до Договору №000039 про надання правової допомоги, згідно якої адвокат прийняв на себе додаткові зобов`язання щодо звернення до Приморського районного суду міста Одеси із адміністративним позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, , про визнання протиправними дії Департаменту щодо відправлення постанови від 05.06.2023 року серії ОДП №8808240 для примусового виконання до органу виконавчої служби; та зобов`язання Департаменту відновити права ОСОБА_1 ; а також супроводжувати дану судову справу (представляти інтереси клієнта) у суді першої інстанції. Адвокатом було підготовлено вищеобумовлений адміністративний позов, який 07.08.2023 року засобами АТ «Укрпошта» було відправлено до суду. Поштова квитанція 29,00 грн

Згідно Актів виконаних робіт №09/000039 від 04.08.2023 року та 10/000039 від 07.08.2023 року за об`єм наданих послуг станом на 07.08.2023 року позивачем сплачено за правову допомогу 14000,00 гривень. 25.10.2023 року адвокатом Богорел С. В. отримано Відзив відповідача на позовну заяву та підготовлено і відправлено на підставі статті 163 КАС України відповідачу і до суду Відповідь на відзив.Згідно Акту виконаних робіт №15/000039 від 27.10.2023 року за об`єм наданих послуг станом на 27.10.2023 року позивачем сплачено за правову допомогу 5000,00 гривень. 02.01.2023 року між адвокатом Богорел С. В. та ОСОБА_1 укладено письмовий договір №000057 строком до 31.12.2024 року про надання йому правової допомоги у судах України усіх інстанцій та усіх інших державних органах України та органах місцевого самоврядування та органах досудового слідства.Згідно Акту виконаних робіт №06/000057 від 17.04.2024 року за об`єм наданих послуг станом на 17.04.2024 року позивачем сплачено за правову допомогу 3000,00 гривень.

Загальна вартість послуг наданих адвокатом становить 22000 грн.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7, 9 статті 139 КАС унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, за змістом частини 9 статті 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18 зокрема зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.11.2019 у справі №826/15063/18, від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18, від 19.12.2019 у справі №520/1849/19, від 22 грудня 2020 року у справі №520/8489/19 та від 11 лютого 2021 року у справі № 520/9115/19.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові від 14.11.2019 у справі №826/15063/18 Верховний Суд висловив думку, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Подібний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI зазначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги-види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

За змістом статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Згідно визначення, наведеного у статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, не тільки, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у суді апеляційної інстанції, суд повинен врахувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 у справі №280/1765/19.

Врахувавши складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для осіб, які є іншими сторонами у справі, суд дійшов висновку, що заявлені витрати є необгрунтованими та неспівмірними із складністю цієї справи.

Разом з тим, уникаючи зайвого формалізму, оскільки матеріалами справи підтверджується надання адвокатом правової допомоги у вигляді оформлення запитів, звернення до виконавчої служби для з`ясування підстав накладення арешту та отримання копій документів, складення позовної заяви та явки до суду, суд вважає необхідним з урахуванням отриманих в засіданні пояснень та умов договору стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 грн

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 241, 243-246, 250, 252, 255, 268, 286, 295 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Богорел Сергія Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити частково.

Поновити строк на подання доказів витрат на правничу допомогу.

Ухвалити додаткове рішення у справі №522/1577/23.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської Міської Ради на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до П`ятого адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Д.Я. Роїк