Справа № 160/13555/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
24.05.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи за Списком №1 з 25.08.1999 31.01.2000р.р., 01.02.2005 29.01.2006р.р., 30.01.2011 29.07.2012р.р., 30.07.2017р. та здійснити з 15.05.2023р. перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням цих періодів.
27.06.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому відповідач-1 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що, по-перше, Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки, заява позивача про перерахунок пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, а, по-друге, підстави для зарахування позивачеві до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 25.08.1999р. по 31.01.2000р., з 01.02.2005р. по 29.01.2006р., з 30.01.2011р. по 29.07.2012р. та 30.07.2017р. відсутні, оскільки це періоди роботи між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць.
Також 03.07.2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача у справі та про здійснення розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження.
05.07.2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній, посилаючись на те, що питання про залучення співвідповідача у справі вже вирішено за ініціативою суду, просив в цій частині подане ним клопотання від 03.07.2024р. не розглядати, а розглянути це клопотання в частині щодо переходу до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області докази розподілу заяви ОСОБА_1 від 26.04.2024 року про перерахунок його пенсії на розгляд за принципом екстериторіальності саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідний витяг з бази, протокол розподілу тощо), а також докази передачі цієї заяви на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та письмові пояснення щодо того, яким чином здійснено таку передачу.
19.08.2024 року до суду надійшли заперечення представника позивача на додаткові пояснення відповідача-2, в яких, зокрема, зазначалося, що наведені відповідачем-2 доводи свідчать про те, що в органах Пенсійного фонду України відбувався рух пенсійної справи ОСОБА_1 , пов`язаний із розглядом заяви від 26.04.2024 про донарахування пенсії шляхом врахування періодів за Списком №1 і відповідач-2 про це обізнаний, хоча й стверджує про те, що ним не приймалося жодного рішення з приводу цієї заяви. Також відповідач-2, посилаючись на наявність рішення про необхідність проведення перевірок поданих позивачем довідок про підтвердження наявного трудового стажу, а також на акти перевірки, не надає жодних доказів наведеному. Щодо зауваження відповідача-2 про те, що поняття «допризначення» відповідно до Закону №1058-IV не існує, то, на думку позивача, наведене є проявом надмірного формалізму зі сторони відповідача-2 по відношенню до позивача, а також назви заяви, з якою останній звернувся до відповідача-1. При цьому позивачем зауважено, що відповідач-2 долучив до письмових пояснень заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 26.04.2024, яка сформована засобами Порталу Електронних послуг Пенсійного фонду України та заповнюється за запропонованою порталом формою, шляхом обрання варіантів заповнення відповідного розділу з «випадаючого» списку. З зазначеної заяви (сформованої засобами Порталу Електронних послуг) слідує, що заявник просить призначити пенсію, вид пенсії: «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами». За таких обставин, поняття «допризначення» використовується Пенсійним фондом України, а, відтак, зазначені доводи відповідача-2 є нерелевантними та не заслуговують на увагу суду.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.06.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.
Водночас, як слідує розрахунку стажу позивача, в тому числі пільгового (Форма РС-право), при призначенні позивачеві пенсії пенсійним органом розраховано його загальний страховий стаж - 59 років 2 місяці 22 дні,а також стаж за Списком №1 25 років 9 місяців 9 днів., при цьому до позивачеві пільгового стажу за Списком №1, зокрема, не зараховано періоди його роботи: з 25.08.1999 по 31.01.2000, з 01.02.2005 по 29.01.2006, з 30.01.2011 по 29.07.2012 та 30.07.2017.
26.04.2024 року позивач через портал Електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив здійснити допризначення пенсії у зв`язку із наданням додаткових документів, а саме: перерахувати його пенсію шляхом включення до пільгового стажу періодів роботи за Списком №1 з 25.08.1999 по 31.01.2000, з 01.02.2005 по 29.01.2006, з 30.01.2011 по 29.07.2012, 30.07.2017, а також з 09.10.2019 по 31.05.2020.
До вказаної заяви від 26.04.2024р. позивачем було долучено відповідні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній за період 1992-2023р.р., накази та листи.
Оскільки позивачем не було отримано жодного рішення чи відповіді на подану ним 26.04.2024р. заяву, представник позивача 08.05.2024р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з адвокатським запитом, в якому просив повідомити про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.04.2024р. і про те, чи всі вказані у цій заяві періоди роботи були зараховані ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1, а, якщо не всі - повідомити про причини такого неврахування; а також у разі, якщо було прийнято рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 спірних періодів роботи до його пільгового стажу за Списком №1 надати копію мотивованого рішення про таку відмову.
Разом з цим, судом з відзиву відповідача-2 встановлено, що заява ОСОБА_1 від 26.04.2024р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області по суті не розглядалася і жодного рішення щодо цієї заяви останнім прийняте не було.
Натомість, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області жодних доказів на виконання ухвали суду від 26.07.2024 року, якою у відповідача-1 було витребувано докази розподілу заяви ОСОБА_1 від 26.04.2024 року про перерахунок його пенсії на розгляд за принципом екстериторіальності саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідний витяг з бази, протокол розподілу тощо), а також докази передачі цієї заяви на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та письмові пояснення щодо того, яким чином здійснено таку передачу, надано не було.
Позивач, не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періодів його роботи з 25.08.1999р. по 31.01.2000р., з 01.02.2005р. по 29.01.2006р., з 30.01.2011р. по 29.07.2012р. та 30.07.2017р., а також у проведенні відповідного перерахунку його пенсії, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII«Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон№1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність її професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.
За приписами пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з п.4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 4.4 Порядку №383 передбачено, що у разі якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.11.1992р. ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 з 10.11.1992р. по теперішній час працює на Дніпропетровському державному металургійному заводі імені Петровського (ПрАТ «Дніпровський металургійний завод ім. Петровського») на посаді (за професією) слюсаря-ремонтника (зайнятого ремонтом устаткування на місцях його установки на дільницях в умовах діючого виробництва), що надає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
Відповідно до довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.06.2023р. №16.4/202, №16.4/203, №16.4/204, №6.4/205, виданих ПАТ «Дніпровський металургійний завод», підтверджено, що посада (професія) слюсаря-ремонтника (зайнятого ремонтом устаткування на місцях його установки на дільницях в умовах діючого виробництва), на якій позивач працював у період роботи з 10.11.1992р. по 30.04.2023р., відноситься до Списку №1 (розділ ІІІ, підрозділ 1,2,3 пункт «а» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10; розділ ІІІ, підрозділ 1,2,3 пункт «а» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162; розділ ІІІ, підрозділи 1,2,3, пункт «а», позиції 3.1а-3, 3.2а-3, 3.3а-3б Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36; розділ ІІ, підрозділ 6 Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 №479 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. №461).
Також у вказаних довідках зазначено, що результати атестації робочих місць за умовами праці на ПАТ «Дніпровський металургійний завод», затверджені наказами від 25.08.1994р. №254, від 01.02.2000р. №48, від 30.01.2006р. №31, від 30.07.2012р. №661, від 31.07.2017р. №625 та від 29.07.2022р. №173, при цьому продовження терміну дії постанови по ВАТ ДМЗ ім. Петровського від 25.08.1994 року №254 до 31.01.2000 було узгоджено Головним державним експертом області з умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА листом №003/07-1-92 від 23.04.2003, отже, на період з 25.08.1999 по 31.01.2000 розповсюджувалася дія постанови по ВАТ ДМЗ ім. Петровського від 25.08.1994 №254; продовження терміну дії наказу по ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» від 01.02.2000р. №48 до 30.04.2006 було узгоджено Головним державним експертом області з умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА листом №003-01-1-17 від 18.01.2006, отже, на період з 01.02.2005 по 29.01.2006 розповсюджувалася дія наказу по ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» від 01.02.2000р. №48; продовження терміну дії наказу ПАТ «Євраз-ДМЗ ім. Петровського» від 30.01.2006р. №31 до 31.10.2012 було узгоджено Начальником відділу державної експертизи умов праці та з питань охорони праці Головним державним експертом Дніпропетровської області ОСОБА_5 , що слідує з його резолюції від 27.07.2012, отже, на період з 30.01.2011 по 29.07.2012 розповсюджувалася дія наказу ПАТ «Євраз-ДМЗ ім. Петровського» від 30.01.2006р. №31.
Таким чином, професія (посада) позивача, за якою він працює з 10.11.1992р. по теперішній час, в тому числі і у спірні періоди роботи з 25.08.1999р. по 31.01.2000р., з 01.02.2005р. по 29.01.2006р., з 30.01.2011р. по 29.07.2012р. та 30.07.2017р., віднесена до Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10 та постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, від 16.01.2003р. №36, від 24.06.2016р. №461 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 №479).
При цьому факт працевлаштування позивача за вищевказаною професією (посадою) підтверджено відповідними записами в його трудовій книжці, що є чіткими та не мають виправлень чи невідповідностей, а також вищевказаними довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначені пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.06.2023р. №16.4/202, №16.4/203, №16.4/204, №6.4/205.
Суд критично ставиться до позиції пенсійного органу відносно не зарахування позивачеві до пільгового стажу за Списком №1 періодів між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць з 25.08.1999р. по 31.01.2000р., з 01.02.2005р. по 29.01.2006р., з 30.01.2011р. по 29.07.2012р. та 30.07.2017р., з огляду на таке.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.
Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах або її перерахунку, бо відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Правова позиція щодо необхідності включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством-роботодавцем неодноразово висвітлювалась Верховним Судом.
Зокрема, у постанові від 16.09.2014 року (справа №21-307а14) Верховний Суд зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
У розглядуваному випадку матеріалами справи підтверджено, що атестацію робочого місця за професією (посадою), яку займав позивач у спірні періоди, було проведено відповідно до наказів про атестацію робочих місць від 25.08.1994р. №254, від 01.02.2000р. №48, від 30.01.2006р. №31, від 30.07.2012р. №661, від 31.07.2017р. №625 та від 29.07.2022р. №173, а продовження строку дії атестації у міжатестаційні періоди, зокрема, з 25.08.1999р. по 31.01.2000р., з 01.02.2005р. по 29.01.2006р., з 30.01.2011р. по 29.07.2012р. та 30.07.2017р., погоджено з Головним Держекспертом області з умов праці згідно з листами №003/07-1-92 від 23.04.2003, №003-01-1-17 від 18.01.2006 та резолюцією від 27.07.2012р.
Отже, результати атестації робочого місця позивача за умовами праці були в установленому порядку продовжені на весь міжатестаційний спірний період та робоче місце позивача за умовами та характером праці в цей період під час проведення чергової атестації не змінювалось, що підтверджено результатами наступних атестацій робочих місць.
Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що після закінчення п`ятирічного строку дії результатів первинних атестацій цього робочого місця, а також після затвердження чергових атестацій умови праці робочого місця за професією (посадою), яку обіймав позивач, змінювались, що відповідачами не спростовано.
За таких обставин, суд вважає, що пенсійним органом протиправно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів його роботи з 25.08.1999р. по 31.01.2000р., з 01.02.2005р. по 29.01.2006р., з 30.01.2011р. по 29.07.2012р. та 30.07.2017р. та у проведенні відповідного перерахунку його пенсії.
Натомість, жодних доказів того, що заява позивача від 26.04.2024р. була розглянута по суті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із прийняттям ним певного рішення щодо цієї заяви матеріали справи не містять. Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області жодних доказів на виконання ухвали суду від 26.07.2024 року, якою у відповідача-1 було витребувано докази розподілу заяви ОСОБА_1 від 26.04.2024 року про перерахунок його пенсії на розгляд за принципом екстериторіальності саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідний витяг з бази, протокол розподілу тощо), а також докази передачі цієї заяви на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та письмові пояснення щодо того, яким чином здійснено таку передачу, надано не було. Таким чином, відповідачем-1 жодним чином не доведено висловлені ним у відзиві на позовну заяву доводи відносно того, що розгляд заяви позивача від 26.04.2024р. здійснено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області і що саме воно є належним відповідачем у справі.
Водночас, суд зазначає, що за встановлених обставин, відповідач-2 є неналежним відповідачем у цій справі, у зв`язку із чим підстави для задоволення позовних вимог до нього відсутні.
Разом з цим, з метою поновлення порушеного вищевказаною протиправною відмовою відповідача-1 права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди його роботи з 25.08.1999р. по 31.01.2000р., з 01.02.2005р. по 29.01.2006р., з 30.01.2011р. по 29.07.2012р. та 30.07.2017р., та провести ОСОБА_1 відповідний перерахунок пенсії.
Щодо дати, з якої має бути проведений вищевказаний перерахунок пенсії позивача, суд зазначає таке.
За приписами ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Пунктом 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р. (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній станом на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
З аналізу наведених приписів чинного законодавства слідує, що перерахунок раніше призначеної пенсії після надходження додаткових документів може бути здійснений саме з дати призначення такої пенсії виключно у випадку, коли такі додаткові документи надійдуть до пенсійного органу не пізніше трьох місяців із дня повідомлення пенсійного органу про необхідність подання таких додаткових документів, а в іншому випадку (у разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання) пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто у разі виникнення права на підвищення пенсії або з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, або з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96грн., тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог до відповідача-1, стягненню на користь позивача з відповідача-1 за рахунок бюджетних асигнувань останнього підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 645,97грн.
Керуючись ст.ст.241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова