Справа № 400/10572/24
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 р. № 400/10572/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54005,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток за 2015 рік - 30 діб основної відпустки та 3 дні додаткової відпустки, за 2017 рік - 30 діб основної відпустки та 5 діб додаткової відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Миколаївській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток за 2015 рік - 30 діб основної відпустки та 3 дні додаткової відпустки, за 2017 рік - 30 діб основної відпустки та 5 діб додаткової відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що з проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області. З 12.09.2019 позивача було звільнено зі служби за п. 2) ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Позивачу при звільненні не було виплачено компенсацію невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2017 роки.

Ухвалою від 14.11.2024 суд відкрив провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Заперечень від сторін щодо розгляду справи в порядку письмового провадження до суду не надходило.

Відповідач надіслав відзив, заперечує проти задоволення позову. Обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що відповідно до п. 7 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. Згідно з п. п. 13, 14 розділу І Порядку № 260 виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць. Отже, оскільки орган поліції з питань оплати праці керується спеціальним, а не загальним законодавством, грошове забезпечення, яке належало позивачу при звільненні, було виплачене останньому згідно з пунктами 13, 14 розділу І Порядку № 260. Пунктом 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», Порядком № 260 передбачено виплату грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, яка проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Таким чином відсутня протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області.

Наказом т.в.о. начальника полковника поліції від 12.09.2019 № 368 о/с позивача було звільнено зі служби на підставі п. 2) ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

15.10.2024 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із заявою щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової оплачуваної відпустки.

Листом від 21.10.2024 Головне управління Національної поліції в Миколаївській області роз`яснило позивачу, що кількість днів невикористаної щорічної чергової відпустки становить: за 2015 рік - 3 доби основної та додаткової відпустки, за 2017 рік - 30 діб основної відпустки та 5 діб додаткової відпустки.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, звернувся до суду.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відпустки» установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

Згідно з абзацами 7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок МВС №260) за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Враховуючи викладене, працівник має право використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

У наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та мають бути компенсовані при звільненні.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

За таких обставин, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки регулюються положеннями Закону № 580-VIII і Порядком МВС №260, а також у невизначеній частині щодо компенсації відпустки за минулі роки застосуванню підлягають приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

А відтак, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року по справі №160/10875/19.

Згідно з матеріалами справи, що не заперечується відповідачем, позивач при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2015 рік - 03 доби, за 2017 рік - 30 діб основної та 5 діб додаткової відпустки. Однак відповідачем протиправно не виплачено позивачу компенсацію за таку відпустку.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що вимог позивача виплатити грошову компенсацію за за невикористану частину відпустки за 2015 рік - 30 діб основної відпустки та 3 дні додаткової відпустки, суд зазначає, що відповідно до листа Головного управління НП в Миколаївській області від 21.10.2024 № 294 аз/05/14-2024 позивач за 2015 рік основну та додаткову та оплачувані відпустки у кількості 03 доби не використав.

Доказів того, що ОСОБА_1 не використав відпустку за 2015 рік у розмірі 33 дні позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54005, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за частину невикористаної щорічної відпустки за 2015 рік - 03 доби, за 2017 рік - 30 діб основної та 5 діб додаткової відпустки.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за частину невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2015 рік - 03 доби, за 2017 рік - 30 діб основної та 5 діб додаткової відпустки.

4. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виплатити грошову компенсацію за частину невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2015 рік за 33 дні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 10.03.2025.

Суддя Н.О. Бульба