Справа № 236/3402/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року справа №236/3402/17

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 січня 2022 року (головуючий суддя І інстанції Бєлоусов А.Є.), складену у повному обсязі 12 січня 2022 року, у справі № 236/3402/17 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій відповідача протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 січня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, а саме судом:

визнано дії відповідача щодо обмежень права позивача на отримання пенсійних виплат протиправними, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області нарахувати ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорії)державну пенсію згідно із ст. 49 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно із ст. 51 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,з урахуванням заробітку для призначення пенсії за березень-квітень 1987 року, починаючи з дня виникнення права на пенсійне забезпечення, тобто з 06.12.2013, здійснити індексацію такої пенсії та виплатити позивачу недоплачену різницю у пенсійному забезпеченні (з урахуванням раніше здійснених виплат). Також відповідача зобов`язано згідно зі ст. 56 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.12.2013 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений законом 20-річний стаж роботи для чоловіків.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 вересня 2019 року замінено боржника Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області на його правонаступника Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 року в адміністративній справі № 236/3402/17 та зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України у строк до 16.11.2020 року подати звіт про виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 року в адміністративній справі № 236/3402/17 та надати документи на підтвердження такого виконання.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2021 року задоволено клопотання позивача (стягувача) ОСОБА_1 , про накладення штрафу, накладено на керівника Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Малахову Ольгу Лимирівну (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35; ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 42172734) ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому вираженні становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок за невиконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 року в адміністративній справі № 236/3402/17 про визнання дій Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області щодо обмежень права позивача на отримання пенсійних виплат протиправними, зобов`язання вчинити в інтересах ОСОБА_1 певні дії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2021 р. у справі № 236/3402/17 задоволено. Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2021 р. у справі № 236/3402/17 скасовано.

Відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, або на його правонаступника, відповідального за виконанням рішення суду та зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України у місячний строк подати звіт про виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 року в адміністративній справі № 236/3402/17. 26 серпня 2021 року позивач (стягувач) повторно звернувся до суду з клопотанням про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 січня 2022 року клопотання позивача (стягувача) ОСОБА_1 задоволено частково.

Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому вираженні становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок за невиконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 в адміністративній справі № 236/3402/17 про визнання дій Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області щодо обмежень права позивача на отримання пенсійних виплат протиправними, зобов`язання вчинити в інтересах ОСОБА_1 певні дії.

Половину накладеного штрафу у розмірі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень 00 копійок стягнуто на користь ОСОБА_1 .

Другу половину накладеного штрафу в розмірі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень 00 копійок гривень стягнуто на користь Державного бюджету України.

Попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 про те, що з наступного дня після набрання даним судовим рішенням законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції (ч.6 ст. 382 КАС України).

Вказано, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання (ч.7 ст. 382 КАС України).

У задоволенні клопотання позивача (стягувача) ОСОБА_1 в частині визнання недійсним звіту від 16.11.2020 № 0574-13-7/17014 щодо виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 в адміністративній справі № 236/3402/17, поданого Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області та зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області впродовж 1 місяця подати повторний звіт (з відповідним документальним підтвердженням) відмовлено.

Відповідач, з ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви.

В обґрунтування скарги зазначено, що Управління в межах своєї компетенції відповідно до покладених судом зобов`язань виконано рішення суду в повному обсязі.

На виконання судового рішення розмір пенсії позивача з 06.12.2013 обчислено відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) по 2-ч складовій формулі. При цьому, для розрахунку частини пенсії за страховий стаж до 01.01.2004 враховано заробітну плату визначену за березень-квітень 1987р. із застосуванням коефіцієнтів згідно Постанови КМУ від 13.07.1993 № 16 та Указу Президента України від 27.12.1991 № 20. Застосування будь-яких інших «інфляційних» коефіцієнтів при обчисленні заробітку для призначення пенсії діючим пенсійним законодавством не передбачено.

Також, апелянт зазначає, що розрахунок пенсії здійснено з урахуванням збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років.

Апелянт також, зазначив, що суд накладаючи штраф, не дослідив усі наявні додаткові відомості. Крім того, апелянт зазначає, що на момент надходження рішення суду та його відпрацювання.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встанови наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що рішення суду, яке набрало законної сили, не є виконаним, незважаючи на відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання.

Поряд з цим, наявність визначеного законодавством порядку примусового виконання рішень суду не позбавляє боржника обов`язку самостійно виконати рішення суду без застосування засобів примусу, чого відповідачем здійснено не було.

У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Аналіз цих рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Отже, відповідачем не виконано рішення суду, що є порушенням статті 129-1 Конституції України.

КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

При цьому суд зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

Матеріали справи свідчать, що постановою суду апеляційної інстанції від 07 липня 2021 року зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України у місячний строк подати звіт про виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 року в адміністративній справі № 236/3402/17.

11 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до Краснолиманського міського суду подано звіт про виконання судового рішення, який прийнятий судом першої інстанції.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 зокрема, зобов`язано відповідача нарахувати ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорії) державну пенсію згідно із ст. 49 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно із ст. 51 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,з урахуванням заробітку для призначення пенсії за березень-квітень 1987 року, починаючи з дня виникнення права на пенсійне забезпечення, тобто з 06.12.2013, здійснити індексацію такої пенсії та виплатити позивачу недоплачену різницю у пенсійному забезпеченні (з урахуванням раніше здійснених виплат); зобов`язано відповідача згідно зі ст. 56 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.12.2013 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений законом 20-річний стаж роботи для чоловіків.

Суд зазначає, що в резолютивній та мотивувальній частині рішення суду не було зазначено порядку і способу виконання цього рішення (розрахунку та застосування показників), не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості з пенсії,

Зі звіту щодо виконання рішення суду від 15.01.2018 в адміністративній справі № 236/3402/17, вбачається, що розмір пенсії позивача обчислено відповідно чинних нормативно-правових актів та підзаконних нормативно-правових актів, які визначають порядок перерахування пенсії, в межах спірних правовідносин, а рішенням суду застосування або не застосування вимог вищевказаних норм не визначалось.

Отже, відповідач подав до суду звіт про повне виконання судового рішення.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції було зазначено, що визначений у п. 3 Порядку перелік соціальних виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, і не підлягають індексації, не містить вказівки на державні пенсії, призначені згідно із ст. 49 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначену згідно із ст. 51 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому нездійснення індексації відповідачем вказаних видів пенсійних виплат позивачу на підставі рішення суду від 15.01.2018 в адміністративній справі № 236/3402/17 не вбачається правомірним.

Тобто, оскаржуваним судовим рішенням фактично надано оцінку та досліджено обставини, які не досліджувались судом при ухваленні рішення по суті та не було предметом судового розгляду, що суперечить меті судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, які врегульовані статтею 382 КАС України.

Крім того, на виконання рішення суду, як правильно зазначено судом першої інстанції додані документи, котрі підтверджують нарахування позивачеві пенсійного забезпечення, але фактично виплата цих коштів не була підтверджена відповідачем. Разом з цим, суд першої інстанції, зазначивши в своєму рішенні про не підтвердження виплати коштів позивачеві на виконання рішення суду, не перевірив цю обставину та за наявності цього не встановив причину не виплати.

Суд наголошує, що підставою для накладення штрафу є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку, та лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про відсутність в діях управління Пенсійного фонду та його голови ознак вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності.

Таким чином, з поданням відповідачем до суду звіту про повне виконання судового рішення та наявністю у матеріалах справи доказів на вжиття відповідачем дій, спрямованих на виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо відсутності підстав для накладення штрафу на керівника відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Таким чином, судом першої інстанції неправомірно задоволено заяву позивача про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції в частині штрафу та зобов`язання управління подати звіт про повне виконання судового рішення.

Розпорядженням Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану», підсудність Краснолиманського міського суду Донецької області змінено на Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Відтак, звіт має бути подано до на Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 січня 2022 року скасувати.

Відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника Головного управлінян Пенсійного фонду України в Донецькій області, або на його правонаступника, відповідального за виконанням рішення суду

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протягом одного місяця з дня отримання копії даної ухвали подати до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська звіт про виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.01.2018 року в адміністративній справі № 236/3402/17.

Попередити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Ухвала складена та підписана 10 березня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць