Справа № 120/5050/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 березня 2025 р. Справа № 120/5050/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся її представник до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначив, що 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 лютого 2024 року № 35 позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому таким рішенням до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивачки з 01 жовтня 1994 року по 03 грудня 1997 року, з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року та з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року.

Водночас представник позивачки не погоджується із таким рішенням пенсійного органу, у зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду з вимогою його скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20 лютого 2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01 жовтня 1994 року по 03 грудня 1997 року, з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року та з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року.

Ухвалою від 22 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

16 травня 2024 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком. Розгляд такої заяви здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яким прийнято рішення від 27 лютого 2024 року № 35 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Як зазначає представник цього відповідача далі, необхідний для призначення пенсії страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 31 рік, проте згідно з поданими позивачкою документами її страховий стаж становить 27 років 10 місяців 10 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

Враховуючи наведене, представник цього відповідача наполягав на відмові в задоволенні позову.

Водночас Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у встановлений судом строк не скористалося своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 22 квітня 2024 року надіслано до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 22 квітня 2024 року о 21 год. 30 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Проте у встановлений судом строк цей відповідач не подав відзив на позовну заяву.

А тому на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку справу вирішувати за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

20 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності таку заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та 27 лютого 2024 року цим пенсійним органом прийнято рішення № 35, яким заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Зі змісту згадуваного рішення слідує, що необхідний для призначення пенсії за віком страховий стаж становить не менше 31 року. Проте страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 10 місяців 10 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

Також у рішенні йдеться про те, що за результатами розгляду долучених до заяви документів до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період роботи з 01 жовтня 1994 року по 03 грудня 1997 року згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня посада відповідальної особи роботодавця, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року;

- періоди роботи з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року та з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях заявника за дані періоди роботи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, зі змісту рішення про відмову в призначенні пенсії № 35 від 27 лютого 2024 року слідує, що підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало те, що у заявниці недостатньо страхового стажу.

При цьому до страхового стажу не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 01 жовтня 1994 року по 03 грудня 1997 року згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня посада відповідальної особи роботодавця, а також періоди роботи з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року та з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях заявника за такі періоди роботи.

Визначаючись із правомірністю такої відмови, суд зауважує, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Таким чином, доводи пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 01 жовтня 1994 року по 03 грудня 1997 року з підстав незазначення у трудовій книжці посади відповідальної особи роботодавця є безпідставними.

Окрім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року та з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року з підстав відсутності інформації в індивідуальних відомостях заявника.

Проте суд критично оцінює такі підстави для незарахування до страхового стажу позивачки зазначених вище періодів її роботи з огляду на таке.

Так, вище вже йшлося, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (записи №№ 17-18, 19) підтверджується те, що позивачка в період з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року працювала в товаристві з обмеженою відповідальністю «Едвард» (наказ про прийняття на роботу № 9-к від 03 жовтня 2000 року), а в період з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року в Дніпровському районному центрі зайнятості.

Відтак факт роботи позивачки у визначені вище періоди підтверджується належними доказами, а тому безпідставно не зараховувати до страхового стажу такі періоди роботи з огляду на відсутність в реєстрі застрахованих осіб інформації про індивідуальні відомості заявниці.

Більше того, слід врахувати й те, що сама по собі відсутність такої інформації в реєстрі застрахованих осіб щодо працівника не може створювати негативні наслідки для останнього, адже факт роботи ОСОБА_1 підтверджується записами у її трудовій книжці.

За таких обставин суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 лютого 2024 року № 35 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання пенсійний орган призначити позивачці пенсію за віком, то суд зауважує наступне.

Так, вище уже цитувалися положення статті 26 Закону № 1058-IV, згідно з якими право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 30 років.

Відтак необхідними умовами для призначення позивачці пенсії за віком є досягнення нею необхідного віку (60 років), а також наявність страхового стажу не менше 31 року.

Так, вік заявниці станом на день звернення із заявою про призначення пенсії за віком становив 60 років, а підтверджений пенсійним органом страховий стаж складав 27 років 10 місяців 10 днів, про що зазначено в оскарженому рішенні.

Водночас в ході судового розгляду встановлена протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 лютого 2024 року № 35, зокрема, і в частині відмови в призначенні пенсії з підстав незарахування до страхового стажу періодів роботи позивачки з 01 жовтня 1994 року по 03 грудня 1997 року, з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року та з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року.

Таким чином, за умови зарахування таких періодів роботи позивачки до страхового (трудового) стажу такий буде складати більше 31 років, що свідчить про дотримання і цієї вимоги для призначенні пенсії за віком.

З огляду на встановлені обставини Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

Водночас відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію позивачці, адже рішення про відмову в призначенні такої пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а тому саме цей пенсійний орган допустив порушення прав позивачки та має відновити їх.

При цьому слід врахувати те, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачка досягла пенсійного віку 25 січня 2024 року, а із заявою про призначення пенсії звернулася 24 лютого 2024 року, тобто в межах строку, що визначений пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV, тому пенсію позивачці слід призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 26 січня 2024 року, а не з 20 лютого 2024 року, як на тому наполягає представник позивачки.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 968,96 гривень, що підтверджується квитанцією від 17 квітня 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 968,96 гривень, а тому на її користь слід стягнути 484,48 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 968,96 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 35 від 27 лютого 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 26 січня 2024 року пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового (трудового) стажу періоди її роботи з 01 жовтня 1994 року по 03 грудня 1997 року, з 03 жовтня 2000 року по 25 грудня 2000 року та з 01 вересня 2003 року по 31 грудня 2003 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві області (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42098368)

Рішення суду в повному обсязі складено 06.03.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович