Справа № 480/3207/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2025 року Справа № 480/3207/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3207/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка перебувала у віддані Відповідача з 27.05.2022 року по 12.02.2023. В подальшому - 12.02.2023 року, позивач був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і як наслідок переміщений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Позивач зазначає, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 він 20.11.2022 року отримав поранення, що стало підставою для подальшого стаціонарного лікування у зв`язку із таким пораненням і визнання його тяжким і як наслідок надання відпустки у зв`язку із таким тяжким пораненням (охоплюється період починаючи з 20.11.2022р. по 24.05.2023р.)
При цьому, позивач, посилаючись на положення Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року (далі - Постанова № 168, в редакції, яка діяла на час отримання позивачем вищевказаного поранення, стаціонарного лікування у зв`язку із таким пораненням, визнання його тяжким і як наслідок надання відпустки у зв`язку із таким тяжким пораненням), зазначає, що відповідачем (у даній справі один відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не було здійснено виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн., як особі, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, особам, яка перебувала у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Слід зазначити, що періоди, які охоплюються позивачем, як періоди в які саме відповідачем у даній справі не було здійснено виплату додаткової винагороди, включають в себе час перебування позивача на службі:
- у військовій частині НОМЕР_1 , яка п е р е б у в а л а у віддані Відповідача (за період 27.05.2022 року по 12.02.2023 року), що підтверджується військовим квитком та іншими доказами;
- а також, за час перебування на службі у військовій частині НОМЕР_2 , яка не є стороною у справі та н е п е р е б у в а є у віданні відповідача ( за період з 13.02.2023р. по 15.05.2023р.).
Так, щодо періоду з 27.05.2022 року по 12.02.2023, позивач зазначає, що відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , як відповідальний за виплату грошового забезпечення оскільки військова частина НОМЕР_1 перебувала у його віддані, що підтверджується вищевказаними обставинами та доданими документами, не виконав і як наслідок не виплатив ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 Постанови №168 та Порядку №260 додаткову винагороду за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із отриманим тяжким пораненням під час Захисту Батьківщини
- у зв`язку із перебуванням у відпустці після такого тяжкого поранення для лікування з 13.01.2023 року по 12.02.2023 року у розмірі 100000,00 грн.
Щодо періоду з 13.02.2023р. по 15.05.2023р., позивач не заперечує, що в даний період він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , позивач також не заперечує, що дана військова частина н е в і д н о с и т ь с я до відання відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не заперечує того, що виплата за вказаний період була нездійснена саме військовою частиною НОМЕР_2 .
Однак позовних вимог до в/ч НОМЕР_2 позивач не заявляє.
Позивач вбачає протиправність дій /бездіяльності щодо невиплати грошової допомоги за період з 13.02.2023р. по 15.05.2023р., саме єдиним відповідачем у даній справі - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З додаткових пояснень позивача ( у справі) вбачається, що на його переконання, протиправність дій/бездіяльності відповідача у даній справі полягає у тому, що саме під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка перебувала у віддані Відповідача Позивач отримав поранення (а тому, не зважаючи на подальшу переведення позивача з цієї частини ( НОМЕР_1 ) в іншу частину, відповідальність за виплату грошової допомоги, на думку позивача, залишається за відповідачем). Крім цього, як вказує позивач, 12.02.2023 року він був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і як наслідок переміщений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Однак позивач звертає увагу суду на те, що оскільки ОСОБА_1 був переміщений до іншої частини Відповідачем то саме Відповідач у разі невиплати винагороди за вищевказані періоди зобов`язаний був у такому разі передати до військової частин НОМЕР_2 грошовий атестат відповідно до п. З Постанови КМ України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704. На підставі переданого грошового атестату військова частина НОМЕР_2 і зобов`язана була б у подальшому здійснити такі виплати замість Відповідача.
Натомість, позивач наголошує, що оскільки Відповідач не передав такий грошовий атестат до військової частини НОМЕР_2 , у якому була б наявна інформація про виплату такої додаткової винагороди за вищевказаний період чи вказівка про необхідність виплати вже військовою частиною НОМЕР_2 такої додаткової винагороди, відповідно, залишились невиплаченими кошти за весь період: як за період 20.11.2022 року по 12.02.2023 року (за час служби у військовій частині НОМЕР_1 ), так і за період з 13.02.2023р. по 15.05.2023р. (військова частина НОМЕР_2 ).
Отже, позивач вбачає протиправну бездіяльність відповідача у даній справі, яка за твердженнями позивача полягає у непередачі грошового атестату до військової частини НОМЕР_2 12.02.2023 року, під час виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і як наслідок переміщення для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Однак, позивач не оскаржує бездіяльність відповідача щодо непередачі грошового атестату до військової частини НОМЕР_2 . Позивач вважає, що є правові підстави для стягнення грошової допомоги за весь період з 20.11.2022 року по 12.02.2023 року (за час служби у військовій частині НОМЕР_1 ), так і за період з 13.02.2023р. по 15.05.2023р. (військова частина НОМЕР_2 ) саме з відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 23.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази у справі.
Слід зазначити, що судом було витребувано додаткові докази у даній справі.
Зокрема, у своїх клопотаннях про витребування доказів позивач просив витребувати від відповідача певний перелік документів , а т а к о ж витребувати від військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) ( н е є в і д п о в і д а ч е м , або стороною у даній справі) копії належним чином завірених витягів із наказів про надання позивачу відпусток після тяжкого поранення для лікування з 28.02.2023 по 29.03.2023, з 15.04.2023 по 15.05.2023; належним чином завірену копію грошового атестату, який повинен був бути виданий відповідно до п. 3 Постанови КМ України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704 на ім`я ОСОБА_1 за наслідком його переміщення до військової частини НОМЕР_2 ; від військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) (не є стороною у справі) належним чином завірені документи, які підтверджують факт отримання грошового атестату, який видається відповідно до п. 3 Постанови КМ України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704 і повинен був виданий на ім`я ОСОБА_1 за наслідком його переміщення до військової частини НОМЕР_2 .
Судом було відмовлено в частині задоволення клопотання щодо витребування доказів у військової частини НОМЕР_2 , оскільки дана особа не є стороною у справі. Крім цього, позивачем не надано доказів самостійного звернення до вказаної військової частини з відповідною заявою, як і не надано доказів вжиття інших заходів для самостійного отримання доказів.
Представником відповідача через систему "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.
Позивачем було надано до суду заперечення на відзив в якому позивач зазначає про те, що Позивач не отримав додаткову винагороду за вищевказані періоди, отже Відповідач повинен її сплатити за весь період - з 20.11.2022 року по 12.02.2023 року (за час служби у військовій частині НОМЕР_1 ), так і за період з 13.02.2023р. по 15.05.2023р. (за час служби у військовій частині НОМЕР_2 ).
Дослідивши обставини у даній справі, докази якими сторони доводять свою позицію у справі , суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного:
Як свідчить з матеріалів справи, позивач, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка перебувала у віддані Відповідача з 27.05.2022 року по 12.02.2023 року, що підтверджується військовим квитком, витягом із наказу про зарахування мене, як військовослужбовця до списків особового складу військової частини за рішенням Відповідача і як наслідок витягом із наказу про виключення ОСОБА_1 , як військовослужбовця, із списків особового складу такої військової частини.
При цьому, факт перебування такої військової частини у віддані Відповідача підтверджується і банківськими виписками із яких вбачається, що саме Відповідач сплачував позивачу грошове забезпечення у період проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
В подальшому, військова частина НОМЕР_1 була припинена, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
При цьому, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 та під час виконання бойового завдання в складі сил та засобів ОГТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 210дск від 22.08.2022 року у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності 20.11.2022 року, позивач отримав поранення, що підтверджується довідкою, карткою пораненого (копії в справі).
Далі, з 13.12.2022 року по 27.12.2022 року, позивач продовжив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3977 (копія в справі).
Далі, з 27.12.2022 року по 12.01.2023 року, позивач продовжив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (копія в справі).
За наслідком такого лікування, був проведений медичний огляд за наслідком якого була прийнята постанова, що підтверджується довідкою військово - лікарської комісії № 4 від 12.01.2023 року, якою встановлений діагноз та потреба у відпустці за станом здоров`я на тридцять календарних днів.
В період з 13.01.1023р. по 12.02.2023р. позивач перебував у відпустці. Відповідачем зазначена обставина не заперечується. Крім цього, відповідач надав до матеріалів справи копію витягу із наказу, який підтверджує факт, що позивач прибув з відпустки для лікування, яка надавалась ОСОБА_1 після тяжкого поранення для лікування з 13.01.2023 року по 12.02.2023 року (а.с.107 на звороті).
Як зазначає позивач, і підтверджується матеріалами справи, під час такої відпустки, з 26.01.2023 року по 09.02.2023 року, ОСОБА_1 продовжив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 371.
При цьому, 12.02.2023 року, позивач був в и к л ю ч е н и й із с п и с к ів особового складу військової частини НОМЕР_1 і як наслідок переміщений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу про виключення позивача, як військовослужбовця із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і військовим квитком.
Отже, в подальшому, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2
Д а л і - з 13.02.2023 року по 27.02.2023 року, продовжив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» у зв`язку із отриманим пораненням, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 623.
За наслідком такого лікування, був проведений медичний огляд за наслідком якого була прийнята постанова, що підтверджується довідкою військово - лікарської комісії № 34 від 27.02.2023 року, якою встановлений діагноз, що отримана травма тяжка та потреба у відпустці за станом здоров`я на тридцять календарних днів.
Як стверджує позивач він перебував у відпустці з 28.02.2023 року по 29.03.2023 (доказів не надано).
Далі, з 30.03.2023 року по 04.04.2023 року, позивач продовжив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 623, копія якої надано до матеріалів справи.
За наслідком такого лікування, був проведений медичний огляд за наслідком якого була прийнята постанова, що підтверджується довідкою військово - лікарської комісії № 52 від 03.04.2023 року, якою встановлений діагноз, що отримана травма тяжка та потреба у оперативному лікуванні в ортопедичному відділенні Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласна клінічна лікарня».
Далі, з 03.04.2023 року по 14.04.2023 року, позивач продовжив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою із медичної карти (амбулаторного) стаціонарного хворого № 7254, копія в справі.
Як стверджує позивач він перебував у відпустці з 15.04.2023 року по 15.05.2023 року, однак доказів відповідних позивачем надано не було.
За наслідком лікування, був проведений медичний огляд за наслідком якого була прийнята постанова, що підтверджується довідкою військово - лікарської комісії № 2039 від 16.05.2023 року, якою встановлений діагноз, що отримана травма тяжка та потребує госпіталізації в ортопедичне відділення для лікування та оформлення свідоцтва про хворобу для вирішення питання придатності до військової служби.
Згідно позовної заяви, позивач зазначає, що далі - з 17.05.2023 року по 24.05.2023 року, позивач продовжив л і к у ва н н я у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9264.
Однак, суд зазначає, що період з 17.05.2023р. по 24.05.2023р. не входить до предмету спору, про зазначений п е р і о д лікування позивач н е з а з н а ч а є у прохальній частині позову.
15.08.2023 року, проведений медичний огляд за наслідком якого була прийнята постанова, що підтверджується довідкою військово - лікарської комісії № 5041, якою визначено, що отримане поранення пов`язане із Захистом Батьківщини, поранення кваліфікується як тяжке, обмежено придатний до військової служби.
Позивач вважає, що відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_2 допущено протиправну бездіяльність яка полягає у невиплаті позивачу додаткової винагороди за вищевказаний період.
Вищезазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно дост.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п. 1ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та№757/2022 від 07.11.2022,№58/2023 від 06.02.2023, від01.05.2023 № 254/2023.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022та№ 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.
Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого); підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Позовом визначені межі спірного періоду: з 20.11.2022р. по 15.05.2023р. з яких:
- з 20.11.2022 року по 12.02.2023 року (за час служби у військовій частині НОМЕР_1 );
- з 13.02.2023р. по 15.05.2023р. (за час служби у військовій частині НОМЕР_2 ).
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка була сформована і як наслідок перебувала у віданні Відповідача у зв`язку із Захистом Батьківщини позивач отримав тяжке поранення за наслідком якого проходив стаціонарне лікування у вищевказаних закладах охорони здоров`я і як наслідок перебував у відпустці після такого тяжкого поранення, а тому має право на додаткову винагороду відповідно до пункту 1 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року (далі - Постанова № 168, в редакції, яка діяла на час отримання мною вищевказаного поранення, стаціонарного лікування у зв`язку із таким пораненням, визнання його тяжким і як наслідок надання відпустки у зв`язку із таким тяжким пораненням).
Як вже зазначалося вище, 15.08.2023 року, проведений медичний огляд за наслідком якого була прийнята постанова, що підтверджується довідкою військово - лікарської комісії № 5041 копія якої є в справі, якою визначено, що отримане поранення пов`язане із Захистом Батьківщини, поранення кваліфікується як тяжке, обмежено придатний до військової служби.
Отже, в наявності є обидві умови, з настанням яких Постанова № 168 пов`язує право військовослужбовця на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000.00 грн, а саме: отримання травми під час захисту Батьківщини і знаходження на стаціонарному лікуванні та у відпустці після тяжкої травми.
За таких обставин, невиплата відповідачем додаткової винагороди позивачу за період з 20.11.2022 року по 12.02.2023 року (за час служби у військовій частині НОМЕР_1 ) не узгоджується з приписами постанови № 168.
Отже, суд визнає правомірними та такими , що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в ч а с ти н і визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини, та у відпустках для лікування після тяжкого поранення.
А також суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини за період :
- з 20.11.2022 року по 12.12.2022р.,
- з 13.12.2022р. по 27.12.2022р.,
- з 27.12.2022р. по 12.01.2023р.,
та у зв`язку із перебуванням у в і д п у с т ц і після такого тяжкого поранення для лікування
- з 13.01.2023 року по 12.02.2023 року.
При цьому, зважаючи на те, що відповідачем у даній справі є лише ІНФОРМАЦІЯ_2 , то задоволенню підлягають лише позовні вимоги стосовно періоду проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка відноситься до відання відповідача, а це період з проходження позивачем лікування та перебування у відпустці в період з 20.11.2022 року по 12.02.2023р.
Факт не сплати такої додаткової винагороди підтверджується витягом із наказу № 49 від 12.02.2023 року копія якого є в матеріалах справи, яким виключено позивача із списків особового складу та здійснено остаточний розрахунок станом 12.02.2023р. на із якого не вбачається, про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку із вищевказаними обставинами.
Крім цього, факт несплати додаткової винагороди у зв`язку із вищевказаними обставинами також підтверджується і банківськими виписками, копії яких позивач надав до матеріалів справи, із яких вбачається, відсутність перерахунку такої додаткової винагороди на ім`я позивача за вищевказаний період.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного бездіяльність Відповідача по невиплаті позивачу додаткової винагороди за період з 20.11.2022 року по 12.02.2023р. підлягає визнанню протиправною з зобов`язанням Відповідача нарахувати та сплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. за період з 20.11.2022 року по 12.02.2023р.
Дана обставина позивачем не заперечується.
Військова частина НОМЕР_2 не є відповідачем у даній справі, до цієї військової частини у позивача відсутні позовні вимоги. Крім цього, відсутні докази перебування позивача у відпустках у період з 28.02.2023р. по 29.03.2023р. та у період з 15.04.2023р. по 15.05.2023р. під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Доводи позивача щодо непередачі відповідачем до військової частини НОМЕР_2 грошового атестату позивача під час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і як наслідок переміщення позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , не можуть бути підставою для стягнення саме з відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 грошової допомоги на користь позивача за період після 12.02.2023р., оскільки в період з 13.02.2023р. по 15.05.2023р. відповідач не має жодного відношення до військової частини НОМЕР_2 , де проходив службу позивач, відповідно у відповідача після 13.02.2023р. відсутні будь-які зобов"язання щодо нарахування та виплати позивачу відповідної грошової допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини, та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за період з 20.11.2022р. по 12.02.2023р.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному л і к у в а н н і у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини за період :
- з 20.11.2022 року по 12.12.2022р.,
- з 13.12.2022р. по 27.12.2022р.,
- з 27.12.2022р. по 12.01.2023р.,
та у зв`язку із перебуванням у в і д п у с т ц і після такого тяжкого поранення для лікування
- з 13.01.2023 року по 12.02.2023 року.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець