Справа № 240/19372/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/19372/24

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатрейдінг Україна" до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Альфатрейдінг Україна" із позовом до Житомирської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000010/2 від 09.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення відповідача про коригування митної вартості безпідставне, оскільки не доведено правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, а зазначені в рішення митниці причини не є належним доказом невірного визначення митної вартості декларантом. Заявлена позивачем митна вартість є реальною, підтвердженою належними доказами та не спростована відповідачем. Відтак, на думку позивача, у Житомирської митниці не було достатніх правових підстав для коригування митної вартості автомобіля.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.11.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки в результаті контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, подані позивачем під час митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Зокрема, декларантом до митного оформлення надано контракт KS-17L від 09.01.2024 та специфікацію до нього № 397 від 14.03.2024, які не містить інформації щодо уповноваженого (представника) продавця, компанії "KSL AUTO AS", на його укладення. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України у справі № 1-17/98 від 26.11.1998 та положення статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 №959-ХІІ вказує, що сторонами контракту не дотримано порядок підписання зовнішньоекономічного договору (контракту) і такі дії сторін привели до не укладання зовнішньоекономічного контракту №KS-17L від 01.01.2024. Саме тому при митному оформленні товару, відповідачем вказаний контракт не брався до уваги, так як останній не погоджений та не підписаний його сторонами, а відповідно є недійсним. Наголошує, що відповідно до інвойсу № 240035 від 14.03.2024 датою оплати (виконання) є 14.03.2024. Додатково надана платіжна інструкція № 68 від 15.03.2024 свідчить про оплату за товар 15.03.2024, тобто з порушенням строків, який продавець визначив для оплати. Тому, на думку митного органу, на момент здійснення оплати інвойс № 240035 від 14.03.2024 втратив чинність, а разом з ним і пропозиція (оферта) продавця по ціні товару. Акцентує увагу, що в копії митної декларації країни відправлення №049970 від 27.03.2024, на 1 аркуші вказаний номер кузова (VIN код) автомобілю: НОМЕР_1 . Проте на 2 аркуші даної декларації вказаний VIN код: VSKYAAME0U0618771, який відповідає інформації зазначеній у свідоцтві про реєстрацію. Копія митної декларації країни відправлення від 27.03.2024 № 24NO371001GKUVEDJ7, 2-й та 3-й аркуш, не містить цінової інформації про товар. На 1-й сторінці даної декларації вказано, що товар переміщувався на митну територію України на умовах поставки EXW ASKIM (гр.20), що суперечить задекларованим умовам поставки товару викладеним в п.1.1. Контракту, а саме поставка: DAP - Житомир. Вказана обставина може свідчити про те, що до митної вартості не включені витрати на транспортування, навантаження. З огляду на викладене, ознайомившись з наданими документами відповідач установив, що такі містять розбіжності, додаткових документів надано не було, а тому дійшов висновку, що декларантом не надано витребуваних митним органом документів, і, на підставі приписів Митного кодексу України, визначив митну вартість імпортованого товару за резервним методом, із урахуванням обмежень, передбачених частиною 3 статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визначеній митними органами митній вартості схожого товару.

19.11.2024 позивачем подано відповідь на відзив, де він зазначає, що відповідачем не було спростовано його доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог.

25.11.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У період із 04.11.2024 по 18.11.2024, 09.01.2025 та із 13.01.2025 по 27.01.2025, 07.02.2025 головуюча суддя перебувала у відпустці, із 25.11.2024 по 01.12.2024 - у відрядженні.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 09.01.2024 між ТОВ "Альфатрейдінг Україна" та компанією KSL AUTO AS укладено контракт № KS-17L, відповідно до п.1.1. якого, продавець зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити нові автомобілі та автомобілі, що були у вжитку, нові і вживані трактори, навантажувачі, автобуси, комбайни, мотоцикли, промислове устаткування, автомобільні деталі, запчастини, пристосування і приналежності, в тому числі кузова для моторних транспортних засобів на умовах DAP - Zhytomyr, DAP - Rivne, DAP Biala Krynytsia, DAP - Lutsk. Згідно інвойсу на кожну поставку. Валюта оплати Євро.

14.03.2024 між ТОВ "Альфатрейдінг Україна" та компанією KSL AUTO AS укладено специфікацію № 397 до контракту № KS-17L від 09.01.2024.

Згідно з п.1 специфікації № 397 від 14.03.2024, товаром партії є Nissan E-NV200 - 2020 - VSKYAAME0U0618771.

На виконання умов контракту № KS-17L від 09.01.2024, ТОВ "Альфатрейдінг Україна" та компанія KSL AUTO AS 14.03.2024 оформили інвойс № 240035 про оплату товару згідно опису: Nissan е-NV200, ЕВ28850, VSKYAAME0U0618771.

Позивачем подано до Житомирської митниці митну декларацію № 24UA06U3 від 08.04.2024 з метою проведення митного оформлення придбаного у компанії KSL AUTO AS транспортного засобу: вантажний автомобіль, що був у використанні, марка - Nissan, модель - E-NV200, двигун - електро, номер кузова - НОМЕР_2 , ємність АКБ - 40 кВт/год, маса в разі максимального завантаження - 2,220 т, вантажопід`ємність - 0,630 т, тип кузова - фургон, кількість місць - 2, призначення - для перевезення вантажів по дорогах загального користування, календарний рік виготовлення - 2020, модельний рік виготовлення - 2020.

Митна вартість вказаного транспортного засобу була визначена позивачем за ціною господарської операції, визначеної у відповідності до контракту № KS-17L від 09.01.2024, специфікації № 397 від 14.03.2024, на підставі рахунку-фактури (інвойсу) № 240035 від 14.03.2024. Таким чином, заявлена митна вартість, визначена за основним 1 (першим) методом на рівні 8650,00 Євро за одиницю про що відображено в графах 42,43 декларації.

Для підтвердження митної вартості транспортного засобу відповідачу надано наступні документи:

- контракт № KS-17L від 09.01.2024;

- специфікація № 397 від 14.03.2024;

- інвойс № 240035 від 14.03.2024;

- платіжна інструкція № 68 від 15.03.2024;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.03.2020;

- експортну декларацію № 24NO371001GKUVEDJ7 від 27.03.2024;

- фото транспортного засобу.

Надалі, відповідачем, відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, позивачу (декларанту) надіслано повідомлення від 08.04.2024 про надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару.

У відповідь на повідомлення, уповноважена особа позивача вказала, що в поданих документах наявна чітко встановлена ціна продажу товару, а саме 8650 Євро, більш додаткових документів надати не може.

За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем 09.04.2024 прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA101020/2024/000010/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2024/006606.

В розділі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено наступне:

"На виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи подані для митного оформлення містять, розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення (довіреності), установчих документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином вважаються діями цього іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності.

В преамбулі контракту № KS-171 від 09.01.2024 (далі - Контракт) відсутні відомості про уповноважену особу (представника) продавця товару. Крім того відомості про таку особу відсутні в Специфікації № 397 від 14.03.2024. За відсутності відомостей про уповноважену особу продавця, що підписала контракт та специфікацію у митниці наявні обґрунтовані сумніви щодо наявності у особи, що підписала вищевказані документи обсягу повноважень: належним чином та в установленому порядку наданих йому (й) особою, яку він (вона) представляє.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну (ч.4 ст.58 Митного кодексу України).

Відповідно до даних інвойсу № 240035 від 14.03.2024 датою оплати (виконання) є 14.03.2024. Додатково надана платіжна інструкція №68 від 15.03.2024 свідчить про оплату за товар 15.03.2024, тобто з порушенням строків, який продавець визначив для оплати; на момент здійснення оплати інвойс № 240035 від 14.03.2024 втратив чинність, а разом з ним пропозиція продавця по ціні товару.

Копія митної декларації країни відправлення від 27.03.2024 №049970, яка надана на 1 аркуші з 3 містить інформацію про те, що товар переміщувався на митну територію України на умовах поставки EXW ASKIМ (гр.20), що суперечить задекларованим умовам поставки товару, та може свідчити про те, що до митної вартості не включені витрати на транспортування, навантаження. Копія митної декларації країни відправлення від 27.03.2024 № 24NO371001GKUVEDJ7 не містить цінової інформації про товар.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару проведено консультацію, в ході якої декларанту запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару.

Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару МД 24UA33U2 від 01.04.2024 - "Вантажний автомобіль, призначений для використання на дорогах загального користування, бувший у використанні, оснащений виключно електричним двигуном, марки NISSAN модель е-NV200 номер кузова - НОМЕР_4 даних, потужність акумулятора-40кВт*год, рік випуску 2020, модельний рік 2020, дата першої реєстрації - 29.06.2020, кузов: фургон, (позаду водія відсутні дост. місця для встановлення сидінь та пристроїв безпеки ознаки комфорту) кат. №1, відсутні вікна в двох бокових панелях задньої частини кузова, наявна стаціонарна панель між зоною для водія і вантажним відсіком, місць включ. водія - 2..." - 16004 Євро за одиницю.".

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаним рішенням, ТОВ "Альфатрейдінг Україна" звернулося з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України).

Статтею 1 МК України визначено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 МК Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання МК Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до положень пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 2 параграфу (a) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b), оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм вказаного Кодексу.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Згідно ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно частин 5-6 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 МК України. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 МК України (ч.8 ст.57 МК України).

Позивачем митна вартість товару була визначена за ціною договору - 8650 Євро.

Відповідно до частин 1-2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Матеріали справи свідчать, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слугувало те, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Щодо доводів митного органу про надання декларантом контракту № KS-17L від 09.01.2024 та специфікація № 397 від 14.03.2024, в яких відсутні відомості про уповноважену особу (представника) продавця товару, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів статті 205 Цивільного кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Згідно частини 2 статті 206 ЦК України юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

З огляду на оформлення продавцем рахунку-фактури № 240035 від 14.03.2024, на підставі якого позивач здійснив оплату за товар та поставку такого товару, суд приходить до висновку, що домовленість між сторонами договору мала місце та виконана.

Суд не приймає до уваги посилання митного органу на положення частини 2 статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 № 959-ХІІ на обґрунтування правомірності та законності його позиції.

Положень названої правової норм, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначають загальні умови, дотримання яких обумовлює можливість укладення зовнішньоекономічного договору (контракту). При цьому, такі не передбачають обов`язку зазначення особи, уповноваженої на підписання такого договору (контракту), в його тексті.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані, докази на підтвердження того, що контракт № KS-17L від 09.01.2024 та специфікація № 397 від 14.03.2024 підписані суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України від мені іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності.

Надаючи правову оцінку посиланням відповідача на те, що оплата товару з проведено з порушенням строків, який продавець визначив для оплати, суд зауважує на таке.

Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 в справі №1.380.2019.001438 дійшов висновку про те, що строк оплати за товар не може впливати на визначення митної вартості товару і це покликання не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для коригування митної вартості товару, а тим більше витребування контролюючим органом додаткових документів. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19.

У специфікації № 397 від 14.03.2024, інвойсі № 240035 від 14.03.2024 та платіжній інструкції № 68 від 15.03.2024 вказана однакова сума товару - 8 650 євро та ідентифікаційний код транспортного засобу, за який здійснюється оплата - VSKYAAME0U0618771, а отже, вказані документи містять розпізнавальну та ідентифікуючу інформацію щодо задекларованого автомобіля.

Зауважуючи на те, що після отримання від позивача оплати в розмірі 8650 Євро, продавець відвантажив товар, за який така оплата проведена, суд приходить до висновку, що зазначена у рахунку-фактурі сума у вигляді 8650 Євро є вартістю такого товару.

Саме тому, висновок відповідача про те, що на момент здійснення оплати інвойс втратив чинність, а разом з ним і пропозиція продавця по ціні товару не відповідає дійсності.

З приводу твердження відповідача стосовно того, що у експортній декларації вказані умови поставки, що суперечать задекларованим умовам поставки товару, суд зазначає таке

Як вже вказувалось судом, згідно ч.2 ст.53 МК України основними документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є контракт та додатки до нього у разі їх наявності, а також інвойс.

Згідно п.1.1. контракту № KS-17L від 09.01.2024, продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах DAP - Zhytomyr, DAP - Rivne, DAP Biala Krynytsia, DAP Lutsk . Згідно інвойсу на кожну поставку.

Відповідно до п.2.1. контракту № KS-17L від 09.01.2024, загальна вартість контракту складається з суми усіх інвойсів на умовах DAP - Rivne, DAP - Zhytomyr, DAP Biala Krynytsia, DAP - Lutsk, згідно з міжнародними правилами тлумачення товарних термінів "Інкотермс - 2010".

Пунктом 2 специфікації № 397 від 14.03.2024 передбачені умови поставки товару: DAP - Zhytomyr згідно "Інкотермс - 2010".

Інвойсом № 240035 від 14.03.2024 встановлено, що товар поставляється на умовах DAP - Zhytomyr.

Тобто, умови поставки DAP, визначені у контракті, специфікації та інвойсі, які, згідно наведених вище висновків суду, є належним чином оформленими, передбачають, що продавець виконує свої зобов`язання за зовнішньоторговельним контрактом, коли передає у розпорядження покупця продукцію, що має бути вивантажена у призначеному пункті.

Отже, у позивача не можуть виникнути витрати на доставку товару.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за другорядним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Ураховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000010/2 від 09.04.2024.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Частиною 1 цієї правової норми закріплено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Станом на день постановлення рішення по суті спору на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, суду надано платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 3714,36 грн. Будь-яких інших доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу позивачем не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3714,36 грн.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатрейдінг Україна" (вул. Київська,79, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10001, ) до Житомирської митниці (вул.Перемоги,25, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000010/2 від 09.04.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Альфатрейдінг Україна" 3714 (три тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 36 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

10.03.25