Справа № 440/11807/24
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11807/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Головного управління ДПС в Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі по тексту - ТОВ "Біланівський ГЗК" / позивач / комбінат) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДПС в Полтавській області / відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 012857/0404 від 10.09.2024 прийняте ГУ ДПС у Полтавській області.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що податкове повідомлення-рішення № 012857/0404 від 10.09.2024, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларованого платником в декларації з податку на додану вартість за червень 2024 року, мотивоване застосуванням до позивача санкцій згідно з Указом Президента України № 266/2021. Однак санкція, передбачена Указом Президента України № 266/2021 від 24.06.2021, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), щодо ТОВ «Біланівський ГЗК» мала на меті виключно анулювання Спеціального дозволу на користування надрами № 3571, прийнята як обмежувальний захід, а не економічний, та виконана у повному обсязі наказом Державної служби геології та надр України № 502 від 05.07.2021.

Позивач наголошував, що для віднесення сум ПДВ до податкового кредиту ним дотримано усіх законодавчо встановлених вимог, у тому числі, придбання товарів (послуг) з метою використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, настання дати виникнення права на податковий кредит, виходячи з правила першої події, наявність зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних, що підтверджують суму податкового кредиту, складені належним чином зареєстрованим платником ПДВ. Про жодні обставини з`ясування фактів перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною відповідачем за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, та факту, за яким позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування, в акті перевірки не зазначено.

За наведених обставин позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте без наявності на те підстав та всупереч положенням Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

22.10.2024 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли заперечення ГУ ДПС у Полтавській області проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 заперечення ГУ ДПС у Полтавській області проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що відповідно до пункту 7 статті 5 ЗУ «Про санкції» рішення про скасування санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування, у разі якщо застосування санкцій привело до досягнення мети їх застосування. Державний реєстр санкцій ведеться у відповідності до статті 5-3 ЗУ «Про санкції» та згідно з пунктом 13 статті 5-4 цього закону внесення до Реєстру інформації про застосування, скасування чи внесення змін до санкцій здійснюється з урахуванням вимог частини четвертої цієї статті невідкладно, але не пізніше дня, наступного за днем оприлюднення указу Президента України про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про застосування, скасування чи внесення змін до санкцій. Станом на дату складання акту згідно даних Державного реєстру санкцій зазначений вище обмежувальний захід рахується введеним в дію з строком (терміном) виконання безстроково.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «Біланівський ГЗК» (ідентифікаційний код 36601298) зареєстровано як юридична особа 07.12.2009, основний вид діяльності 07.10 «Добування залізних руд», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В період з 23.07.2024 по 07.08.2024 головним державним інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб проведено камеральну перевірку ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за червень 2024 року в розмірі 95 879 грн.

07.08.2024 уповноваженими особами податкового органу складено акт про результати камеральної перевірки №10627/16-31-04-04-01/36601298, яким встановлено порушення пункту 200.4-1 ст. 200 Податкового кодексу України, в частині достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за травень, серпень, вересень 2023р., чим за завищену суму бюджетного відшкодування по податковій декларації за червень 2024р. в розмірі 95 879 грн. (р.20.2.1 Декларації).

10.09.2024 року ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 012857/0404, яким встановлено відсутність права ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2024 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в розмірі 95 879 грн.

ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» не погодився із правомірністю податкового повідомлення-рішення №012857/0404 від 10.09.2024 року і оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до підпунктів 14.1.18., 14.1.178., 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Кодексу, об`єктом оподаткування податком на додану вартість, є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

За приписами пункту 187.1 статті 187 Кодексу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом а) пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Кодексу, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з, окрім іншого, придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Кодексу).

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 Кодексу, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пунктів 200.1, 200.4. статті 200 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7. статті 200 Кодексу).

Таким чином, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між загальною сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за звітний період.

Як вбачається зі змісту підпункту 3.8 Акту перевірки в розрізі таблиці наведеної податковим органом, останнім встановлено, що сума бюджетного відшкодування 95879 грн. сплачена постачальникам товарів/послуг до Державного бюджету України або отримано послуг від нерезидента на митній території України.

Отже, правильність визначення суми бюджетного відшкодування відповідачем під сумнів не ставиться.

Разом із тим, відповідач, керуючись пунктом 200.41 статті 200 Податкового кодексу України, дійшов висновку про недостовірність нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за травень, серпень, вересень 2023, чим завищено суму бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за червень 2024 року в розмірі 95 879 грн. (р.20.2.1 Декларації) з посиланням на санкції, накладені на позивача рішенням РНБО від 18.06.2021.

Надаючи оцінку вищенаведеним підставам відмови позивачу у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення ПДВ за липень 2023 року суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про санкції" №1644-VII від 14.08.2014 (далі по тексту Закон №1644) встановлено, що закон спрямований на невідкладне та ефективне реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.

Із змісту частини першої статті 1 Закону №1644 видно, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Частиною першою статті 2 Закону №1644, визначено що правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права.

Так, статтею 3 Закону №1644 передбачено, що підставами для застосування санкцій є, зокрема:

1) дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод;

2) резолюції Генеральної Асамблеї та Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй;

3) рішення та регламенти Ради Європейського Союзу;

4) факти порушень Загальної декларації прав людини, Статуту Організації Об`єднаних Націй.

Підставою для застосування санкцій також є вчинення іноземною державою, іноземною юридичною особою, юридичною особою, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземцем, особою без громадянства, а також суб`єктами, які здійснюють терористичну діяльність, дій, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, стосовно іншої іноземної держави, громадян чи юридичних осіб останньої.

Частиною першою статті 4 Закону №1644 визначено, що видами санкцій згідно з цим Законом є:

1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

1-1) стягнення в дохід держави активів, що належать фізичній або юридичній особі, а також активів, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

2) обмеження торговельних операцій;

3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;

4) запобігання виведенню капіталів за межі України;

5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

6) припинення дії або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, припинення дії чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

6-1) заборона поширення медіа на території України;

7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

8) заборона користування радіочастотним спектром України;

9) обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж;

10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;

11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;

12) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;

13) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;

14) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;

15) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави;

16) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

17) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;

18) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;

19) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

20) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;

21) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України;

22) припинення дії міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

23) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;

24) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;

24-1) заборона на набуття у власність земельних ділянок;

24-2) заборона діяльності на території України;

24-3) відмова в наданні або скасування дозволу на імміграцію, дії посвідок на постійне чи тимчасове проживання в Україні;

24-4) примусове повернення або примусове видворення за межі України;

24-5) заборона демонстрації та використання символіки терористичних організацій і груп, пропагування ідей та програмних цілей таких організацій (груп), блокування доступу до інформаційних ресурсів, які використовуються для зазначених цілей;

25) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

Частиною третьою статті 5 Закону №1644 визначено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Судом встановлено, що 03.07.2021 у газеті "Урядовий кур`єр" опубліковано Указ Президента України №266/2021 від 24.06.2021 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

Відповідно до пункту 1 Рішення РНБОУ, Рада національної безпеки та оборони України вирішила підтримати внесені Національним банком України пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та застосувати такі заходи (санкції) до юридичних осіб згідно з Додатом 2.

Згідно із додатком 2 до рішення РНБОУ, пунктом 536 визначено юридичні особи до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), а саме вказано ТОВ "Біланівський ГЗК" (ідентифікаційний код юридичної особи №36601298. Місцезнаходження юридичної особ: Україна, 39802, Полтавська область, м.Горішні Плавні, вул.Будівельників, 16) та Спеціальний дозвіл № 3571 з видом обмежувальної санкції - анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами, строком застосування безстроково.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що пунктом 536 додатку 2 до рішення РНБОУ від 18.06.2021 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" визначено вичерпний перелік санкцій, які застосовуються до ТОВ "Біланівський ГЗК", а саме - анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання рішення РНБОУ, наказом Державної служби геології та надр України № 502 від 05.07.2021 спеціальний дозвіл на користування надрами № 3571 від 20.12.2004, (наказ та спец дозвіл залучено до матеріалів справи) виданий ТОВ "Біланівський ГЗК", для видобування залізних руд на Кременчуцькому (Галещинському) родовищу, що знаходиться в Кременчуцькому районі Полтавської області анульований.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд, приходить до висновку, що обмежувальні заходи (санкції) по відношенню до ТОВ "Біланівський ТЗК" застосовані до комбінату рішення РНБОУ від 18.06.2021 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (пункт 536 Додатку 2 до рішення) виконані в повному обсязі.

Будь яких інших обмежувальних заходів (санкцій) відносно ТОВ "Біланівський ГЗК" встановлених у рішенні РНБОУ від 18.06.2021 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", додатку №2 до нього (пункт 536) та указі Президента України №266/2021 від 24.06.2021 судом не встановлено.

Крім того, необхідно наголосити, що відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону №1644 реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 211.1 статті 211 ПК України.

Пунктом 211.1 ст. 211 ПК України передбачено, що контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом №1644, шляхом здійснення таких заходів, зокрема: зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.

Відповідно, підставою для відмови особі в наданні бюджетного відшкодування ПДВ може бути застосування до неї не будь-якої санкції відповідно до Закону №1644, а санкції у вигляді зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань (відповідно пункту 5 частини першої статті 4 Закону №1644).

Наведені обставини, також, підтверджуються встановленими фактами постановою Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду по справі №440/18297/23 від 07.11.2024.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

Однак, ГУ ДПС у Полтавській області в ході розгляду справи не доведено обставин, які стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення №012857/0404 від 10.09.2024.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №012857/0404 від 10.09.2024 яким встановлено відсутність права ГОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2024 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в розмірі 95 879 грн.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" (, вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Кременчуцький район, Полтавська область) до Головного управління ДПС у Полтавській області (, вул. Європейська, 4, м.Полтава) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Полтавській області від 10.09.2024 №012857/0404.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко