Справа № 400/645/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 р. № 400/645/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Дерев`янко Л.Л. за участю секретаря судового засідання Бєлякової М.Д. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу у порядку спрощеного позовного провадження

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаВиконавчого комітету Вознесенської міської ради, вул. Центральна, 1,м. Вознесенськ,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,56501,

провизнання незаконним та скасування рішення від 09.08.2024 №1240 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради, в якому просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради ввід 09.08.2024 року № 1240 «Про відмову у взятті на квартирний облік сім`ї ОСОБА_1 ».

зобов`язати Виконавчий комітет Вознесенської міської ради взяти на квартирний облік сім`ю ОСОБА_1 до окремого списку громадян, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень з 12 липня 2024 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в липні 2024 року він звернувся із письмовою заявою до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про взяття його та його сім`ю на облік для отримання житлового приміщення. Як особа, що має статус інваліда війни 1-б групи, позивач просив включити його до списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла. Громадська комісія з житлових питань при Виконавчому комітеті Вознесенської міської ради 05 серпня 2024 року рекомендувала виконавчому комітету Вознесенської міської ради відмовити у взятті на квартирний облік позивача і членів його сім`ї, у зв`язку із відсутністю підстав для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов. Такого висновку комісія дійшла з огляду на те, що дружина позивача зареєстрована за межами міста Вознесенськ, позивач має у власності частку квартири в місті Вознесенськ. З цих підстав відповідач рішенням від 09.08.2024 року № 1240 відмовив у взятті на квартирний облік позивача. Мотивуючи протиправність зазначеного рішення позивач посилається на те, що належна йому часка квартири є нижче встановленої норми, вимога щодо обов`язкової реєстрації в населеному пункті, де особа має намір стати на чергу, не розповсюджується на дружину і неповнолітніх дітей. Вважає, що спірне рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено, що розгляд справи буде відбуватись у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті. Судове засідання у справі призначена на 18.02.2025 на 11.00.

Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 27.01.2025.

У визначений судом строк відповідач відзив на позов не надав, проти позову не заперечив.

У судове засідання 18.02.2025 представник відповідача не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлений належним чином.

Позивач у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

В судовому засіданні 18.02.2025 оголошено перерву до 03.03.2025.

03.03.2025 суд закінчив з`ясування обставин справи, повідомив час проголошення рішення.

Рішення проголошено 10.03.2025 о 10.00 год без участі представників сторін, які в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі матеріалів справи суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачу на правів власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 36,2 кв.м. та загальною площею 56,4 кв.м., про що свідчить рішення Вознесенського міського суду Миколаївської області від 03.11.2003 (справа № 1344/03), яке набрало законної сили 03.12.2003. Іншими співвласниками цієї квартири є колишня дружина позивача - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_3 . Шлюб між позивачем і ОСОБА_2 розірвано 25.03.2008, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 .

20.02.2024 позивач взяв шлюб з ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 , видане Генеральним консульством України в Мюнхені).

ОСОБА_4 є матрі`ю неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 , видане Ставківською міською радою Веселинського району Миколаївської області, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_4 , видане відділом ДРАЦС Веселинського районного управління юстиції у Миколаївській області.

Рішенням Вознесенського міжрайонного МСЕК від 28.06.2024 позивачу встановлено безстрокову 1-б групу інвалідності, травма пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою, доданою до матеріалів справи.

12.07.2024 року позивач звернувся із письмовою заявою до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про взяття його, а також членів сім`ї, що проживають з ним: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на облік для отримання житлового приміщення та включити до списку позачерговиків.

Рішенням громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Вознесенської міської ради від 05.08.2024 року рекомендовано виконавчому комітету Вознесенської міської ради відмовити у взятті на квартирний облік мені ОСОБА_1 та членам моєї сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю підстав для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов. Рішення оформлено Витягом з Протоколу № 11 від 05.08.2024 року. В Протоколі зазначено, що із поданих документів з`ясовано, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка має двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, зареєстрована у смт. Веселинове. Тож постійним місцем проживання ОСОБА_4 є не місто Вознесенськ, а інший населений пункт. Враховуючи вищеозначене, неможливо взяти на квартирний облік у місті Вознесенськ ОСОБА_4 разом із дітьми - мешканців смт. Веселинове. Крім того, за текстом Протоколу № 11 , при вирішенні питання взяття на квартирний облік слід керуватися положеннями статті 34 ЖК України та пункту 13 Правил, де указані підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов, а саме: забезпеченість житловою площею, нижче за рівень, який встановлений постановою Миколаївської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 03 січня 1992 року № 4 для міста Вознесенськ у розмірі не більше 7 кв.м. на одну особу. Згідно із довідкою Комунального підприємства «Вознесенське МБТІ» від 19.07.2024 року № 283 за заявником зареєстровано на праві власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 . Квартира трикімнатна, житловою площею 36,2 кв. м (7,6 кв. м; 11,5 кв. м; 17,1 кв.м). Згідно із Витягом № 2526/01/05/07 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.07.2024 у квартирі зареєстровано три особи - співвласники: заявник, його колишня дружина та син. На кожного зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_2 припадає більше 7 кв.м. житлової площі, кількість кімнат дорівнює числу зареєстрованих, тобто кожен із співвласників має можливість користуватися окремою кімнатою, житлова площа кожного з яких більше 7 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 09.08.2024 року № 1240 «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 та членам моєї сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю підстав для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов.

Не погоджуючись з цим рішенням (далі також - спірне рішення), позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того , що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціальної) - захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Стаття 31 Житлового кодексу України (найменування кодексу згідно Закону України «Про дерадянізацію законодавства України») (далі ЖК України) визначає, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Статтею 34 ЖК України визначено підстави визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, а також зазначено, що такі громадяни беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання (ч. 1 ст. 37 ЖК України).

Відповідно до ст. 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: 1) за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; 2) за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Таке рішення затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно із ст. ст. 48, 49 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

Аналогічні положення містяться і в Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984 (далі за текстом Правила № 470).

Відповідно до п. 5. Правил № 470 потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (частину будинків), квартиру у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (частинах будинків), квартирах, забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах.

За приписами п. 13 Правил № 470 на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються, зокрема, громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами.

Пунктом 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР визначено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадянину у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Частиною 1 ст. 46 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЖК України громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них - особам надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн- протягом року.

Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає наступне. Як вбачається зі спірного рішення, підставами для відмови позивачу у взятті на квартирний облік його і членів його сім`ї стали такі факти: наявність у позивача на праві власності достатнього за розміром упорядкованого житла; постійне проживання в іншому населеному пункті (підтверджений реєстрацією місця проживання у смт. Веселинове) дружини позивача і її неповнолітніх дітей.

Оцінюючи зазначені підстави на предмет відповідності їх законодавству України, суд дійшов таких висновків.

Як вже зазначено вище, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок (пункт 13 Правил № 470).

Відповідно до п.1 Постанови № 4 Миколаївської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 03 січня 1992 року установлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею не більше 7 кв.м. на одну людину в містах.

Позивачем не надано доказів того, що рівень забезпеченості жилою площею, який встановлений цією постановою і дає право вважати особу такою, що потребує поліпшення житлових умов, було змінено.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на приписи ст. 47 ЖК України, п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», як такі, що не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, статтею 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Ця норма використовується для визначення розміру жилого приміщення, яке надається громадянам на одну особу (п. 53 Правил № 470). Щодо пункту 1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», то встановлена цим пунктом норма житлового приміщення становить 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю є санітарною і застосовується при визначенні розміру житла, що підлягає безоплатній передачі при приватизації.

Отже, суд не має підстав для застосування цих норм як таких, що визначають рівень забезпеченості особи житлом для постановки на квартирний облік.

Як встановлено судом і не заперечується позивачем, ОСОБА_1 має у власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 житловою площею 36,2 кв. м. Враховуючи кількість власників цієї квартири, яка дорівнює кількості зареєстрованих в квартирі осіб, забезпеченість особисто позивача житловою площею становить більше 7 м.кв.

Водночас, за приписами п. 15 Порядку № 470 при визначенні потреби громадянину у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Відповідач при розгляді заяви позивача не взяв до розрахунку членів сім`ї позивача з огляду на відсутність їх реєстрації в місті Вознесенськ.

З протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Вознесенської міської ради від 05.08.2024, посилання на яке міститься в спірному рішенні, вбачається, що комісія не ставила під сумнів того факту, що неповнолітні діти дружини позивача є членами його сім`ї.

Суд вважає за необхідне зауважити з цього приводу, що дійсно, з огляду на норми ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Виходячи з положень цієї статті , можливо дійти висновку про те, що сім`я створюється не лише на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99 надав офіційне тлумачення терміну "член сім`ї": членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Обов`язковими умовами для визнання членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, термін "сім`я" означає не лише створення сім`ї на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а має більш широкі критерії для його визначення.

Відповідно до частини 2, 3 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

В той же час, в контексті спірних відносин, визначальним для відмови у взятті позивача на квартирний облік був факт відсутності реєстрації в місті Вознесенськ саме дружини позивача.

Проте, з аналізу норми пункту 15 Правил № 470 випливає, що умова про необхідність реєстрації місця проживання в відповідному населеному пункту членів сім`ї заявника не поширюється на його дружину і неповнолітніх дітей. Отже, право на постановку на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, з врахуванням дружини і неповнолітніх дітей заявник має незалежно від місця їх реєстрації.

При цьому не є спірним, що сам позивач зареєстрований і проживає у місті Вознесенськ.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач при визначенні потреби позивача у поліпшенні житлових умов протиправно не взяв до розрахунку членів його сім`ї - дружину і її неповнолітніх дітей.

Це призвело до помилкового висновку про забезпеченість позивача житлом у межах норми. Слід погодитись з посиланням позивача у позові на те, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею не більше 7 кв.м. на одну людину, тоді як його сім`я складається із 4-х осіб і не забезпечена житловою площею більше 28 кв.м.

Відтак, спірне рішення відповідача про відмову у взятті на квартирний облік позивача і членів його сім`ї в зв`язку з наявністю у позивача на праві власності достатнього за розміром упорядкованого житла; постійне проживання в іншому населеному пункті (підтверджений реєстрацією місця проживання у смт. Веселинове) дружини позивача і її неповнолітніх дітей є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Виконавчого комітету Вознесенської міської ради взяти на квартирний облік сім`ю ОСОБА_1 до окремого списку громадян, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень з 12 липня 2024 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 ККС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб`єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов`язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб`єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

В цій справі судом було досліджено і надана оцінка підставам для відмови у взятті на квартирний облік ОСОБА_1 і членів його сім`ї, зазначеним в спірному рішенні.

Водночас, суд не вбачає за можливе встановити під час розгляду цієї справи відповідність обставин позивача всім умовам, необхідним для прийняти рішення про взяття на квартирний облік. Так, позивачем додано до матеріалів справи заяву про взяття на облік і додатки до неї. Проте, з пункту 18 Порядку № 470 випливає, що за наявності електронної інформаційної взаємодії суб`єктів, на яких покладено функції ведення квартирного обліку та розподілу жилої площі, з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами або організаціями, у володінні яких перебуває інформація, необхідна для реалізації громадянами, які потребують поліпшення житлових умов, прав на житло, така інформація громадянами не подається. З огляду на цю норму відповідач при прийнятті рішення враховує інформацію, отриману в результаті взаємодії з іншими органами. Наразі у суду відсутня, зокрема, інформація про перебуванні дружини на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради) тощо.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права у даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради ввід 09.08.2024 року № 1240 «Про відмову у взятті на квартирний облік сім`ї ОСОБА_1 » та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на квартирний облік його і членів його сім`ї та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Суд нагадує, що відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.Тобто, в адміністративні процесі закріплено презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що відповідачем не виконано процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення. Суд враховує приписи частини 4 статті 159 КАС України, за якими неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на обставини справи і релевантні джерела права, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо його розподілу.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради (вул. Центральна, 1,м. Вознесенськ,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,56501 ) задовольнити частково

2. Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради ввід 09.08.2024 року № 1240 «Про відмову у взятті на квартирний облік сім`ї ОСОБА_1 ».

3. Зобов`язати Виконавчий комітет Вознесенської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2024 про взяття на квартирний облік його і членів його сім`ї - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , внесення до окремого списку громадян, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, і прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

4. В іншій частині позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко

Рішення складено в повному обсязі 10.03.2025