Справа № 120/14310/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., перевіривши клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом за позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 296 КАС України, а саме: апелянтом не додано документ про плату судового збору.

17 лютого 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з перебуванням у скрутному матеріальному становищі.

На підтвердження вказаного, апелянтом надано довідку з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.04.2023 № 1302/0200-0206-11, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року.

Перевіривши вказане клопотання апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ч. 1 ст. 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення, як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 09 вересня 2019 (справа №215/5482/17), є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість якого пов`язується з майновим станом особи.

Верховний Суд вказав, що Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 р. у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява №73547/01).

Стаття 44 КАС України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, довідка Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.04.2023 № 1302/0200-0206-11 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року жодним чином не засвідчені, а відтак не відповідають вимогам ст. ст. 73 - 76 КАС України щодо належності та допустимості доказів.

Крім того, відповідно до ст. ст. 75-76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд звертає увагу, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити розмір його річного доходу за попередній календарний рік та зробити висновки щодо його майнового стану, які б стали підставою для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29.10.2024.

Так, надані позивачем довідка Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.04.2023 № 1302/0200-0206-11 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року не виключають можливості отримання скаржником інших доходів, зокрема, з Управління праці та соціального захисту населення, з Державного центру зайнятості, відомостей від яких не подано.

Колегія суддів наголошує, що факт відсутності офіційних доходів не є безперечним підтвердженням наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, оскільки скаржник може отримувати дохід із інших джерел, окрім заробітної плати, бути працевлаштованим станом на дату подання клопотання про звільнення від сплати судового збору, отримувати виплати із центру зайнятості, тощо.

Аналогічна правова позиція з даного питання висловлена у Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.04.2022 року у справі № 9901/377/21 та ухвалі від 04.04.2023 у справі № 9901/988/18.

Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, позивачем не наведено.

З огляду на вказане, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з перебуванням у скрутному матеріальному становищі слід відмовити.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно з частиною другою статті 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на те, що апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке, на його думку, підлягало задоволенню, суд, з метою доступу до правосуддя та надання можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, вважає за можливе продовжити апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 121, 241, 325, 328 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2025 року на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали у зазначений вище строк, апеляційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна