Справа № 200/9151/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року Справа№200/9151/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), в якому просить суд:

визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 протиправною щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 :

-індексації грошового забезпечення за період з 30 травня 2018 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року, відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- додаткової доплати до грошового забезпечення за роботу під час пандемії за період з 03 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року пропорційно відпрацьованому часу у нарядах на контрольно-пропускних пунктах;

визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 протиправною щодо невиплати в повному розмірі:

- індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 29 листопада 2024 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року, відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

-додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000,00 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 02 серпня 2024 р. по 09 вересня 2024 р. та з 11 червня 2024р. по 09 липня 2024р. внаслідок отримання захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити в повному розмірі ОСОБА_1 :

- індексацію грошового забезпечення за період з 30 травня 2018 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року, відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

-додаткову доплату до грошового забезпечення, передбачену пунктами 1 і 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», за період з 03 березня 2020 по 23 лютого 2022 року пропорційно відпрацьованому часу у нарядах на контрольно-пропускних пунктах;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити в повному розмірі ОСОБА_1 :

-індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 29 листопада 2024 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року, відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

-додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку на місяць 100000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 02.08.2024 р. по 09.09.2024 р. та з 11.06.2024р. по 09.07.2024р. внаслідок отримання захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , учасник бойових дій, проходив військову службу з 30.05.2018 р. по 08.05.2023 року у Військовій частині НОМЕР_2 , а з 10.05.2023 року по 30.11.2024 року у Військовій частині - НОМЕР_4 .

Наказом начальника Окремого КПП Київ ДПС України від 29 листопада 2024 року №654-ос - припинено (розірвано) контракт, звільнено Позивача з військової служби, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі п.п. «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас з 30 листопада 2024 року.

Позивач наголошує, що під час розрахунку у день припинення контракту не у повному обсязі отримав грошове забезпечення, у зв`язку з чим вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

А саме: відповідачами не було проведено як індексацію звичайну, так і індексацію-різницю грошового забезпечення за весь період служби.

Також позивач наголошує, що належав до осіб, визначених п. 1 Постанови № 375, які мали право на передбачену п. 1 і п. 2 цієї Постанови додаткову доплату до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах у період 03.03.2020р. по 23.02.2022 р., так як проходження служби Позивачем у Військовій частині НОМЕР_2 була пов`язана з нарядами для проходження служби на КПП. Проте таку грошову нагороду виплачено не було.

Разом з іншим, посилаючись на положення Постанови №168 та лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.04.2023 року № 423/1932 року в якому визначена позиція Міністерства Оборони України, позивач зазначає, що не отримав додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 02.08.2024 р. по 09.09.2024 р. та з 11.06.2024р. по 09.07.2024р. внаслідок отримання захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Відтак, вважаючи свої права порушеними, позивач просить поновити їх та задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

20.01.2025 року відповідачем 2 надано відзив по справі, згідно змісту якого Військова частина НОМЕР_4 наголошує, що строк звернення до суду в певній частині позовних вимог є пропущеним, по суті спору проти задоволення позову заперечувала, спираючись на нижчезазначене.

Щодо позовних вимог в частині додаткової винагороди, відповідач 2 наголошує, що не погоджується з даними доводами Позивач, оскільки Постанова 168 та інші нормативно-правові акти, які визначають порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям саме Державної прикордонної служби України не визначають виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період стаціонарного лікування внаслідок отримання захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Також на думку ОКПП, додаткова винагорода не повинна виплачуватись, якщо між лікуванням після отриманого поранення та наступними лікуваннями, які прямо пов`язані із отриманим пораненням, є відповідні проміжки часу (перерив лікування), під час яких військовослужбовець, який отримав поранення, сумлінно виконував обов`язки військової служби.

Крім цього відповідач 2 вважає, що позивач в період з 11 червня 2024р. по 09 липня 2024р та з 12 серпня 2024 р. по 09 вересня 2024 р. перебував на стаціонарному лікуванні з інших причин, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Даний висновок відповідає вимогам Постанови 168, наказам Адміністрації Держприкордонслужби, які визначають порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Також ОКПП звертає увагу на те, що позивач, в період з 02.08.2024 року відповідно до витягу з наказу начальника ОКПП від 01.08.2024 року № 187-ОС перебував у додатковій відпустці із збереженням грошового забезпечення після звільнення з полону, тривалістю 90 календарних днів.

Щодо позовних вимог в частині індексації, відповідач 2 наголошує, що під час нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період за вказаний період застосовувався місяць для нарахування індексації березень 2018 року. Загальна сума індексації яка була виплачена позивачу за період за вказаний період становить 520.00 грн.. що підтверджується архівною відомістю за 2024 рік.

Відтак відповідач 2 наголошує, що права позивача в даній частині не є порушеними.

21.01.2025 року відповідачем 1 було надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено наступне.

За приписами пункту 293 Положення № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Відповідач 1 вважає, що в Положенні прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його було звільнено.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 25 червня 2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Аналіз правових норм свідчить, що звільнений з військової служби військовослужбовець на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби має бути повністю забезпечений матеріальним і грошовим забезпеченням.

Тобто, у випадку звільнення військовослужбовця з військової служби з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.

Аналіз наведених положень також свідчить, що розрахунок з військовослужбовцем проводитися військовою частиною на грошовому утриманні якої (останньої) він знаходився, та звідки був звільнений.

Відповідно до наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України від 28.11.2024 № 649-ОС (зі змінами), із старшим сержантом ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас, припинено (розірвано) контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 30 листопада 2024 року.

Відповідач 1 звертає увагу суду на той факт, що Позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із направленням його для подальшого проходження військової служби до Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_4 ), а не у зв`язку зі звільненням з військової служби.

А саме: з матеріалів справи вбачається, що позивач у спірний період безперервно перебував на військовій службі в органах Держприкордонслужби, та в подальшому був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби з Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_4 ).

Аналогічні норми містяться в Положенні № 1115/2009, а саме: у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його було виключено з грошового забезпечення.

В подальшому ідентичний висновок був викладений у листі Адміністрації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.11-5760/0/6-23-Вих від 02.06.2020, відповідно до якого, враховуючи розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 № Т/116-1743, виплата індексації грошового забезпечення проводиться органом Державної прикордонної служби України з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням невиплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України.

Вищенаведене, на думку відповідача 1, обґрунтовує твердження, що військова частина НОМЕР_2 є неналежним відповідачем у даній справі, так як військова частина НОМЕР_2 не звільняла Позивача з військової служби та не здійснювала з ним остаточний розрахунок у зв`язку зі звільненням.

Щодо нарахування та виплати поточної індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2018 по 31.12.2022 відповідач 1 звертає увагу на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 р. № 2710-IX на 2023 рік, було зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказана норма Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» є чинною та неконституційною не визнавалася.

Згідно з довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 18.01.2025 № 72, за період з 30.05.2018 по 31.12.2022 Позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення березень 2018 року.

Вищенаведене, згідно думки відповідача 1, доводить необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_2 протиправною щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2018 по 31.12.2022 із застосуванням місяця, з яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року.

Щодо позовних вимог в частині індексації-різниці, відповідач 1 звертає увагу, що на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу у відповідача та не отримував доходу, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми грошового забезпечення позивача (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року йому не нараховувалось і не виплачувалось.

В свою чергу, підвищення посадових окладів відповідно до постанови № 704 в березні 2018 року не вплинуло на розмір грошового забезпечення позивача в контексті його зменшення або збільшення по відношенню до розміру грошового забезпечення у попередньому місяці, оскільки:

по-перше, позивач станом на березень 2018 року не проходив військову службу;

по-друге, на момент початку військової служби позивача означена постанова вже була чинною та підлягала застосуванню до позивача, підвищення посадового окладу підчас проходження служби в наслідок підвищення тарифних ставок у нього не відбулось.

Також, відповідач 1 враховує, що Постанова № 1294, з набранням чинності якою пов`язано початок обчислення величини приросту індексу споживчих цін (січень 2008 року) для обчислення індексації-різниці у березні 2018 року, була чинною у період з 01.01.2008 по 01.03.2018, що виключає можливість будь-якого її застосування до спірних правовідносин з початку проходження військової служби 27.08.2019.

Застосування положень абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Відтак, на думку відповідача 1, позовні вимоги у вказаній частині є безпідставними.

Щодо додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) за відпрацьований час в умовах дії карантину, відповідач 1 наголошує, що зазначена доплата є сплаченою, що підтверджується інформацією з особистих карток грошового забезпечення Позивача за 2020-2022 роки. Проте у зв`язку з тим, що в ході бойових дій було захоплено або знищено службові приміщення НОМЕР_6 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ), долучення додаткових доказів правомірності нарахування та виплати спірної в даному позові доплати не вбачається можливим.

Разом з тим, відповідач 1 просить врахувати, що позивач, в свою чергу, не долучає доказів, які підтверджують протиправність дій чи бездіяльності військової частини НОМЕР_2 в даній частині спірних правовідносин, а також доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 , в період з 03.03.2020 по 23.02.2022, забезпечував життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням (забезпечував населення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також здійснював захист прав дітей та забезпечував правопорядок і безпеку громадян).

Також відповідач 1 звертає увагу на той факт, що в період з 03.03.2020 по 23.02.2022 Позивач не звертався до військової частини НОМЕР_2 щодо незгоди з нарахуванням та виплатою вказаної доплати, що додатково свідчить про правомірність дій Відповідача щодо її нарахування та виплати за спірний період.

На підставі визначеного відповідач 1 наголошує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

27.01.2025 року представником позивача було надано відповідь на відзив відповідача 2, згідно змісту якої наголошено, що строк звернення до суду є дотриманим.

Представник наголошує, що на підставі вимог Постанови №168, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №400, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно п.12 Постанови №168 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, як: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

Відтак право позивача на отримання додаткової винагороди у період з 11 червня 2024р. по 09 липня 2024р. та з 02 серпня 2024 р. по 09 вересня 2024 р. є беззаперечним.

Щодо індексації представником позивача зазначено, що розрахунок індексації грошового забезпечення Позивача, як військовослужбовця, з 01.12.2015 не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.

Із 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу Позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Відтак представник позовні вимоги підтримав.

Також 28.01.2025 року представником позивача надано відповідь на відзив відповідача 1, згідно змісту якої зауважено, що обов`язок правильно нарахувати грошове забезпечення відповідно вимог діючого законодавства покладено саме на Військову частину НОМЕР_2 , тобто для того щоб розрахувалась Військова частина НОМЕР_4 з Позивачем при звільненні потрібно надати оцінку законності діям/бездіяльності саме Військової частини НОМЕР_2 під час проходження служби ОСОБА_1 .

Відносно індексації представник зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_2 надано довідку- розрахунок №72 від 18.01.2025 року де відображене повернення нарахованної індексації у листопаді 2019р., грудні 2020 р., січні та грудні 2022 р. У відзиві відсутні пояснення та посилання на норми матеріального чому спочатку суми були нараховані, а потім нарахування скасоване. Відтак дії відповідача 1 є безпідставними.

Щодо позовних вимог в частині додаткової доплати до грошового забезпечення представник зазначив, що підтверджується отримання Позивачем вказаної доплати тільки за жовтень 2020 року.

Відтак представник позовні вимоги підтримав.

29.01.2025 року відповідачем 2 надані заперечення на відзив, згідно змісту яких щодо позовних вимог про додаткову грошову винагороду зазначено, що позивачем не вказується, якою саме нормою право визначено обов`язок ОКПП здійснювати виплату додаткової винагороди передбаченою Постановою 168 саме за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.

Таким чином та з огляду на вимоги статті 19 Конституції України, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії та зобов`язань здійснити виплату додаткової винагороди за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини не ґрунтуються на законі і є безпідставними, і тому не можуть бути задоволені судом.

03.02.2025 року представником позивача у відповідь на вказані заперечення надані пояснення, згідно змісту яких представник акцентував увагу на тому, що посилання на положення Постанови №168 містилися у відповіді на відзив.

04.02.2025 року відповідачем 1 надані пояснення на позицію представника позивача, викладену у відповіді на відзив. Зазначено, що представником позивача не було спростовано обґрунтування того, що військова частина НОМЕР_2 є неналежним відповідачем у даній справі, так як військова частина НОМЕР_2 не звільняла Позивача з військової служби та не здійснювала з ним остаточний розрахунок у зв`язку зі звільненням.

Щодо позовних вимог в частині поточної індексації відповідач 1 зауважує, що при детальному досліджені вказаної довідки-розрахунку вбачається, що нарахована до виплати індексація за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року виплачена у листопаді 2019 року, що хибно ігнорується стороною позивача. Аналогічна ситуація щодо періоду з вересня по листопад 2020 року (виплата у грудні 2020 року), грудень 2021 року (виплата січень 2022 року), липень 2022 року, серпень 2022 року, листопад 2022 року (виплата грудень 2022 року). Відповідно жодних безпідставних дій Відповідача 1 не допущено.

Також у відповіді на відзив стороною позивача не спростовується правомірність нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_2 у період з 30.05.2018 по 31.12.2022 індексації грошового забезпечення Позивача із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення березень 2018 року.

Вищенаведене доводить необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_2 протиправною щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2018 по 31.12.2022 із застосуванням місяця, з яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - березень 2018 року. Вказаний висновок жодним чином не спростовується обґрунтуваннями, наведеними стороною позивача у відповіді на відзив.

Щодо індексації-різниці відповідачем 1 повторно визначено те, що для обчислення індексації-різниці підлягає порівнянню та аналізу грошове забезпечення конкретного військовослужбовця, а обчислення індексації- різниці за певною посадою, є неможливим.

Початком проходження військової служби ОСОБА_1 є 30.05.2018, що підтверджується інформацією з довідки про період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 від 20.01.2025 № 305, особистої картки грошового забезпечення за 2018 рік та контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу.

Щодо доплати за роботу під час пандемії відповідач 1 надав пояснення, аналогічні зазначеному у відзиві по справі.

10.02.2025 року представником позивача надані пояснення, в яких наголошено, що Військова частина НОМЕР_2 є належним відповідачем у межах цієї справи, так як Позивач проходив службу у ц ій частині за що йому нараховувалось грошове забезпечення і відповідно позиції Позивача із порушенням діючого законодавства.

Ухвалою від 07.03.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, - відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно наявних облікових даних ОСОБА_1 з 30.05.2018 по 08.05.2023 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.05.2023 № 250-ОС, старшого сержанта ОСОБА_1 , у зв`язку із вибуттям для подальшого проходження служби до Окремого контрольно- пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 08 травня 2023 року.

Згідно з довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 18.01.2025 № 72, за період з 30.05.2018 по 31.12.2022 Позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення березень 2018 року.

Згідно з архівною відомістю № 1, у 2024 році індексація виплачена позивачу за період з серпня по листопад.

Для отримання додаткової грошової винагороди у зв`язку із перебуванням на лікуванні захорювань у періоди з 02.08.2024 р. по 09.09.2024 р. (виписка №2720) та з 11.06.2024р. по 09.07.2024р. (виписка №1542) Позивачем 14.11.2024 року було подано рапорт командиру військової частини, на який Відповідачем надано відповідь №02.3/7644-24-Вих. від 02.12.2024р. та фактично відмовлено у здійснені виплати.

Відповідно довідки від 20.09.2024 року № 5095 гарнізонної ВЛК, позивач отримав травму 05.08.2021 року; поранення 09.05.2022 року та захворювання, лікування яких відбувалось у періоди з 02.08.2024 р. по 09.09.2024 р. (виписка №2720) та з 11.06.2024р. по 09.07.2024р. (виписка №1542), які, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Із медичної картки стаціонарного хворого № 1546 Центру психічного здоров`я та реабілітації «Лісова поляна» який міститься в матеріалах справи встановлено, що позивач в період з 11.06.2024р. по 09.17.2024р проходив стаціонарне лікування: Основне захворювання F 43.22 Розлад адаптації, змішана тривожна та депресивна реакція; Супутні захворювання 111.9-Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2720 встановлено, що позивач 09.08.2024 року був направлений в стаціонар, в період з 12.08.2024 по 09.09.2024 проходив стаціонарне лікування: Повний діагноз (основне захворювання) ПТСР, виражений тривожно-депресивний варіант, з емоційно-вольовою нестійкістю, інсомнічним компонентом, асоційований із перенесеним бойовим стресом; Супутній- Гіпертонічна хвороба 2 ст. 2 ст ризик 3. СН 0. Короткозорий астигнотизм. Ангіоспазм судин сітківки. Хронічний в/генний п/ крижовий радикуліт, болтовий синдром, порушення стато-динаміки хребта на тлі о/хондрозу, стандилоартрозу, протрузії м/х дисків Л3-4, Л4-5.

Наказом начальника Окремого КПП Київ ДПС України від 29 листопада 2024 року №654-ос - Позивача припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі п.п. «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас з 30 листопада 2024 року.

Щодо належного відповідача по справі.

Відповідно до п. 292 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 25 червня 2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Аналіз правових норм свідчить, що звільнений з військової служби військовослужбовець на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби має бути повністю забезпечений матеріальним і грошовим забезпеченням.

Тобто, у випадку звільнення військовослужбовця з військової служби з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.

Аналіз наведених положень свідчить, що розрахунок з військовослужбовцем проводитися військовою частиною на грошовому утриманні якої (останньої) він знаходився, та звідки був звільнений.

У листі Адміністрації Державної прикордонної служби від 02.06.2020р. №0/11-5760/0/6-20 також зазначено, що враховуючи розпорядження Адміністрації Держприкордонної служби України від 03.03.2020р. №Т/116-1743 виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби, з якого військовослужбовець був виключений зі списків особового складу органу, у зв`язку із звільненням з військової служби.

З урахуванням вказаних норм, та беручи до уваги те, що з Військової частини НОМЕР_2 позивач вибув до Військової частини НОМЕР_4 з якої і був звільнений, суд вважає, що відповідачем за всіма позовними вимогами повинна бути саме Військова частина НОМЕР_4 .

Щодо питання дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Водночас відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю (далі КЗпП України), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Тобто у спорі про виплату грошових сум при звільненні застосовується тримісячний строк.

Відповідно до п. 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок № 260), передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Відповідно наведеного про порушення своїх прав щодо недоотримання сум при звільненні (підвищеної додаткової винагороди, індексації, грошового забезпечення із застосуванням певного початкового показника) позивач повинен був дізнатися в момент отримання грошового забезпечення після звільнення, яке відбулося 30.11.2024, а відтак тримісячний строк звернення до суду не є пропущеним.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, у тому числі, проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Щодо позовних вимог в частині індексації.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон № 1282) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

На підставі статті 4 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону № 1282 підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону України № 1282 Кабінет Міністрів України постановою затвердив Порядок № 1078, яким затверджено Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Абзацом 8 пункту 8 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Пункт 10-2 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 та встановлює, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Відтак, з 01.12.2015 положення пункту 10-2 Порядку № 1078 застосовуються до новоприйнятих працівників.

З 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі - постанова № 1294), яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені, зокрема, Додатками № 1-7 до Постанови № 1294.

Додатком 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 затверджена Схема посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, з якої випливає, що з січня 2008 року не відбувалася зміна посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Абзацами 1, 2 пункту 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. Між тим, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

На підставі пункту 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

01.03.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, положеннями якої встановлено розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указував, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то норми свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (абзац 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Такий підхід визначений Верховним Судом також в постанові від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21.

Як встановлено матеріалами справи, на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу у Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_4 та не отримував доходу, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми його грошового забезпечення (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року йому не нараховувалось і не виплачувалось.

Відтак, підвищення посадових окладів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в березні 2018 року не вплинуло на розмір грошового забезпечення позивача в контексті його зменшення або збільшення по відношенню до розміру грошового забезпечення у попередньому місяці, оскільки по-перше, позивач станом на березень 2018 року не проходив військову службу у відповідачів, по-друге, на момент початку військової служби позивача означена постанова вже була чинною та підлягала застосуванню до позивача, підвищення посадового окладу підчас проходження служби в наслідок підвищення тарифних ставок у нього не відбулось.

Поряд з цим, слід врахувати, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі - постанова № 1294), з набранням чинності якою пов`язано початок обчислення величини приросту індексу споживчих цін (січень 2008 року) для обчислення індексації-різниці у березні 2018 року, була чинною у період з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року, що виключає можливість будь-якого її застосування до спірних правовідносин.

Суд вважає, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку №1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню тільки приписи п. 10-2 Порядку №1078, згідно яких для новоприйнятих військовослужбовців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає військовослужбовець.

Аналогічні висновки зазначені в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 року № 200/7115/24.

Відтак суд вважає за належне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині індексації-різниці з огляду на їх безпідставність.

Щодо індексації поточної суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, згідно з довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 18.01.2025 № 72, за період з 30.05.2018 по 31.12.2022 Позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення березень 2018 року

При детальному досліджені вказаної довідки-розрахунку вбачається, що нарахована до виплати індексація за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року виплачена у листопаді 2019 року. Аналогічна ситуація щодо періоду з вересня по листопад 2020 року (виплата у грудні 2020 року), грудень 2021 року (виплата січень 2022 року), липень 2022 року, серпень 2022 року, листопад 2022 року (виплата грудень 2022 року).

Відповідно жодних безпідставних дій щодо нарахування та виплати індексації у вказаний період не вчинено.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 №2710-ІХ, на 2023 рік було зупинено дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Виплата індексації за 2024 рік підтверджується архівною відомістю № 1.

Щодо розміру індексації за період до 31.12.2023 року.

Для визначення розміру індексації позивача за спірний період мають значення наступні складові: місяць підвищення доходу, індекс споживчих попереднього місяця (згідно даних Держстату), коефіцієнт індексації для визначення порогу (103%), наростаючий підсумок індексу споживчих цін (обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення), величина приросту індексу споживчих цін, прожитковий мінімум.

Коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим до перевищення порогу індексації).

З січня 2016 поріг індексації дорівнює 1,03 (або 103%), до цього він становив 1,01 (або 101%).

Отриманий коефіцієнт індексації множиться на розмір зарплати в межах прожиткового мінімуму для працездатних громадян (тобто, фактично на розмір прожиткового мінімуму).

Суд, виходячи із наведених складових, скористався калькулятором розрахунку індексації, що розміщений на сайті Міністерства фінансів України (доступно за посилання https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/indexing/) та встановив правильність наведеного відповідачем 2 розрахунку індексації за період з 30.05.2018 року по 31.12.2022 року.

Щодо незгоди з розміром індексації за період з 01.01.2024 року по 29.11.2024 року представником позивача аргументів не зазначено.

Відтак позовні вимоги в даній частині також задоволенню не підлягають.

Щодо доплати за час пандемії.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова № 375), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Відповідно до п. 20 глави 5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1391/27836 (далі Інструкція № 1261), визначено, що перевірка документів - прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для перевірки документів у осіб з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, в`їзду та перебування на визначеній території, де Державна прикордонна служба України здійснює прикордонний контроль, інші службові дії з охорони державного кордону, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів.

З наведеного випливає, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України.

На підставі вище викладеного суд погоджується з позицією позивача, що останній належав до осіб, визначених п. 1 Постанови № 375, які мали право на передбачену п. 1 і п. 2 цієї Постанови додаткову доплату до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах у період 03.03.2020р. по 23.02.2022 р.

Як вбачається з особистих карток грошового забезпечення Позивача за 2020-2022 роки, останньому було нараховано та виплачено додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення) лише в жовтні 2021 року в розмірі 401, 96грн. При цьому відповідач 2 наголошує, що виплату доплати здійснено саме за фактично відпрацьований час.

При цьому суд вважає, що судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено того, що в інші дні спірного періоду позивач забезпечував життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням.

В контексті визначеного суд вважає, що обов*язок суб*єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх дій (бездіяльності), визначений у ст. 77 КАС України, не є абсолютним.

Враховуючи визначене суд відмовляє в задоволенні визначених позовних вимог.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені висновки суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від їх оплати.

З огляду на викладене вище та керуючись положеннями КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка