Справа № 583/372/25
Суддя: Яценко Н. Г.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/372/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Яценко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.

представниці позивача Якименко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

Представниця відповідача звернулася до суду зі зазначеною позовною заявою, відповідно до якої просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.01.2025 про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн., а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 02.01.2025 офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці (№ в реєстрі «Оберіг» 646 від 06.11.2024), чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Згідно з вказаним протоколом розгляд справи щодо ОСОБА_1 було призначено на 10.01.2025 о 10.00 год. Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 від 10.01.2025 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за не прибуття по повістці в особливий період під час мобілізації для уточнення персональних даних без поважних причин, чим порушено абз. 1 ч. 1 та абз. 2 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Представниця позивача зазначає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Так, 25.10.2018 ОСОБА_1 було виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується відповідною відміткою у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 21.11.2017, виданим йому ІНФОРМАЦІЯ_5 . З огляду на виключення ОСОБА_1 з військового обліку на нього не поширюються закони про військовий обов`язок та військову службу, а тому йому не може бути вручена повістка про виклик до ТЦК та СП, направлення на проходження ВЛК; він не може бути взятий на облік військовозобов`язаних та мобілізований на військову службу. Однак, оператори ІНФОРМАЦІЯ_6 не внесли інформацію про виключення ОСОБА_1 до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг». Представниця позивача наголошує на тому, що рішення про виключення з військового обліку є остаточним, а тому особа не повинна знову ставати на військовий облік, окрім випадку, коли вона робить це добровільно, а інакше повторне взяття на військовий облік погіршуватиме існуюче становище особи та обмежить її конституційні права і свободи. Заяву на взяття його на військовий облік ОСОБА_1 не подавав, обов`язку самостійно оновити персональні дані для виключених з військового обліку осіб нормативно-правовими актами не встановлено. Натомість, ОСОБА_1 , як особі виключеній з військового обліку військовозобов`язаних, засобами поштового зв`язку за адресою місця реєстрації була направлена повістка на уточнення військово-облікових даних № 1010270, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів № 646 від 06.11.2024.

У свою чергу, позивач, усвідомлюючи, що він не є військовозобов`язаним та не має отримати повістку у жодний із передбачених чинним законодавством способом, не перевіряв наявність сповіщень про виклик до ТЦК та СП, направлених засобами поштової зв`язку. Разом з тим, незважаючи на свою неявку до ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 не переховувався від відповідача, а про перебування в розшуку дізнався лише 02.01.2025 під час перевірки документів на одному з блок-постів, за результатами чого його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. При цьому посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 причинами неявки ОСОБА_1 не цікавились, а факт його виключення із військового обліку військовозобов`язаних проігнорували. Крім того, у вищевказаному протоколі від 02.01.2025, зазначалося, що розгляд справи відбудеться 10.01.2025 о 10.00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , куди і були стороною позивача надіслані адвокатські запити, письмові пояснення/заперечення на протокол та заява про внесення запису про ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг». Однак, вказані документи не перенаправлялися до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було здійснено розгляд адміністративної справи щодо ОСОБА_1 та винесено оскаржувану постанову, а отже заперечення сторони позивач не були враховані відповідачем. Також, представниця позивача звертає увагу на те, що ОСОБА_1 інкриміновано відповідачем порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, яке виразилося у неявці останнього до ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованому18.11.2024 за повісткою від 06.11.2024, а отже датою вчинення адміністративного правопорушення є саме 18.11.2024. Таким чином, відсутні підстави для висновку про те, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення мало триваючий характер.

31.01.2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області адміністративний позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ній недоліків.

05.02.2025 від представниці позивача на виконання ухвали суду від 31.01.2025 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

06.02.2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

24.02.2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, замінено первісного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 на належного начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якому направлено позов пакетом документів.

04.03.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив залишити постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.01.2025 № 48/2025 без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення без задоволення. При цьому відповідач зазначає, що за результатами взаємодії державних реєстрів з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» було виявлено осіб призовного віку, які проживають на території Тростянецької громади, але з невідомих причин не перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних. Так, позивача ОСОБА_1 автоматично було визначено в Реєстрі, як особу, що підлягає постановці на військовий облік, з огляду на відсутність будь-якої інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо поважності причин не перебування його на військовому обліку військовозобов`язаних, а тому 26.03.2023 позивача ОСОБА_1 було взято на облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ). Також відповідач зауважує, що обов`язок внесення відомостей до електронної форми облікової картки військовозобов`язаних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та Резервістів щодо виключення з військового обліку ОСОБА_1 покладено саме на ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто за місцем перебування позивача на військовому обліку на момент видачі тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , а не операторів ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того з тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на первинному військовому обліку призовників і військовозобов`язаних та зарахований в запас військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_9 10.04.2012. В п. 14 тимчасового посвідчення № 2/000478 25.10.2018 зазначено, що рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 виключено з військового обліку на підставі п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Разом з тим, як зазначає відповідач, положення ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 13.10.2018) взагалі не містять вищевказаної правової норми. Отже, на його переконання, такий запис у тимчасовому посвідченні ОСОБА_1 не відповідає вимогам законодавства України та є недостовірним, тому унеможливлює внесення відповідних даних до електронної облікової картки ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів за новим місцем перебування на військовому обліку. Оскільки позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, йому на зареєстровану адресу місця проживання була направлена засобами поштового зв`язку повістка від 06.11.2024 №646, створена за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів № «Оберіг», для уточнення військово-облікових даних. З огляду на те, що позивач не отримав вказане поштове відправлення з повісткою у встановлений десятиденний строк, до органів Національної поліції в автоматичному режимі було створено звернення про розшук ОСОБА_1 , з метою адміністративного затримання та доставлення позивача для складання матеріалів за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 повинен був з`явитися 06.11.2024 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних або не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки, або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Враховуючи, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився за повісткою, тому у відповідача були достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 02.01.2025 офіцером відділення обліку та мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 було складено протокол № 16 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи по даному протоколу призначено на 10.01.2025 о 10.00 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що позивач засвідчив особистим підписом у вказаному протоколі. Однак, позивач не прибув на розгляд оскаржуваної постанови до ІНФОРМАЦІЯ_1 або до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Враховуючи викладене, 10.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 48/2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому відповідач наголошує, що під час розгляду зазначеної справи він дійшов висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративно відповідальності є правомірним. Таким чином при розгляді ІНФОРМАЦІЯ_7 справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повно та всебічно встановлено обставини вчиненого правопорушення, а також правильно застосовано норми матеріального права. Вказана справа розглянута уповноважено посадовою особою в межах компетенції з дотриманням процедури передбаченої чинним законодавством України, на основі суворого додержання закону. Постанова у справі є обґрунтованою, адміністративне стягнення відповідає матеріалам справи, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив.

Представниця позивач у судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позові підстав, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 02.01.2025 офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 складено протокол № 16 про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 02.01.2025 о 17.00 год. в ІНФОРМАЦІЯ_10 встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці (№ в реєстрі «Оберіг» 646 від 06.11.2024), чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 23-24).

Постановою № 48/2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 10.01.2025, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на ОСОБА_1 накладеною адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП , у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн (зворотний бік а.с. 148-149).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 02.01.2025 о 17.00 год. встановлено факт неявки ОСОБА_1 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на визначену дату 18.11.2024 на 14.00 год. згідно сформованої повістки № 1010270 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладеного та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для звірки даних, без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинене в особливий період.

Копія вказаної постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 10.01.2025 на дату звернення до суду із вищевказаним позовом позивачу вручена не була, а тому суд вбачає наявними підстави для задоволення клопотання сторони позивач про поновлення строку на звернення до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В ч.2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Диспозицією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Норма вказаної статті є бланкетною нормою, тому при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та оголошено про проведення загальної мобілізації. Строк дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

В ч. 1, ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та № 1487 від 30.12.2022.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами ч. 9 ст. 1 Закону Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 33 Закону Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних), на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, крім іншого: зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання; виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивача посилається на те, що ОСОБА_1 не з`явився по повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки оскільки він не є військовозобов`язаним, у зв`язку із виключенням його з військового обліку на підставі п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції чинній на момент прийняття відповідного рішення), оскільки його раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Так, згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.10.2018, виданим ТВО Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_1 був виключений з військового обліку на підставі п.п. 6 пункту 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». У графі «Відмітка про військовий облік» тимчасового посвідчення військовозобов`язаного 25.10.2018 проставлено відтиск штаму ІНФОРМАЦІЯ_11 в розділі «Знято із військового обліку» та зроблено відмітку «Невійськовозобов`язаний Сумський МВК» (а.с. 21-22).

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції станом на 25.10.2018) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Системний аналіз норм законодавства, що регламентують порядок здійснення військового обліку, свідчить, що документами, які посвідчують факт зняття особи з військового обліку, є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідною відміткою.

Отже посилання відповідача на відсутність відповідної правової норми на момент внесення відомостей до тимчасового посвідчення ОСОБА_1 щодо виключення його з військового обліку є неприйнятними.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відтак, позивач не є військовозобов`язаним у розумінні Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» та на нього не поширюється дія цього Закону в частині обов`язків, що покладаються на військовозобов`язаних, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому 06.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 видано повістку № 1010270, згідно з якою 18.11.2024 о 14.00 год. йому належало з`явитися для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_12 (Тростянець). Вказана повістка була направлена за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та поверталася до ІНФОРМАЦІЯ_1 без вручення з відмітками у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39, 41, 198).

Після чого, 10.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , винесено постанову № 48/2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з його неявкою без поважних причин за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_12 у порушення ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Аналізуючи приведені вище положення чинного законодавства, суд приходить до переконання про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку з`являтися за викликом до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою уточнення військово-облікових даних, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, оскільки він не є військовозобов`язаним.

При цьому, обов`язок внесення достовірних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про що наголошує відповідач, покладається саме на визначених законом службових осіб, а не на позивача.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В ст. 90 КАС України зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ч. 2 ст. 77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеного вбачається, що саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 210, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 9, 19, 20, 74, 77, 90, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову № 48/2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 10.01.2025 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , винесену начальникомІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко