Справа № 520/30724/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 березня 2025 року справа № 520/30724/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просив (з урахуванням уточненої позовної заяви) :

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про відмову у перерахунку пенсії №78 від 11.10.2024р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії (по інвалідності II групи, трудове каліцтво) на інший (за віком на пільгових умовах) від 04.10.2024р., з урахуванням правової оцінки, яку буде надано судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно відмовило у переведенні його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, що порушує право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії.

Ухвалою суду від 29.11.2024р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представниками відповідачів до суду подано відзиви на адміністративний позов, у якому зазначили, що відповідачі у спірних правовідносинах діяли згідно чинного законодавства, просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 28.05.2013р. та отримує пенсію як особа з інвалідністю відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

04.10.2024р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Заява позивача була розглянута ГУ Пенсійного фонду в Одеській області з урахуванням принципу екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 25.11.2005р. № 22-1 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.10.2024р. №78 було відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки відсутній необхідний страховий стаж 30 років (в наявності 25 років 10 місяців 6 днів).

Не погодившись із вищевказаним, позивач звернувся до суду з позовом в цій справі.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Пунктом 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до Закону України від 05.11.1991р. № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788-XII), Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з ст. 2 Закону № 1788-XII, трудові пенсії призначаються: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213- VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

З матеріалів справи вбачається, що загальний страховий стаж роботи позивача на дату звернення із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 становив 25 років 10 місяців 6 днів, а його вік, на дату звернення позивача із заявою становить 55 років, що не заперечується відповідачами.

Відповідно до Закону № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015р., збільшено раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, страховий стаж, зокрема, чоловікам з 25 років до 30 років.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тож, зазначена норма передбачає зміст ідентичний п. "б" ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII щодо підвищення необхідного страхового стажу на 5 років для виходу на пенсію на пільгових умовах.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон № 213-VIII перевірявся на відповідність Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020р. у справі № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Позивач вважає, що при досягненні віку 55 років та при наявності страхового стажу роботи більше ніж 25 років на роботах, що відносяться до списку № 2, він набув право на пенсію за віком на пільгових умовах, у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі Закон - № 1058) у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині страхового стажу для набуття права на пенсію на пільгових умовах, а саме 30 років.

Вказані норми вказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин і явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а, відповідно до яких у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відтак, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Враховуючи вказане вище, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ухвалене з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу у позивача (30 років), визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про переведення з одного виду пенсії на інший від 04.10.2024р., суд виходить з того, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Дії зобов`язального характеру, як спосіб відновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом до того органу, рішення якого оскаржується.

Відтак, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви про переведення з одного виду пенсії на інший має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким в даному випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Наведене вище також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 08.02.2024р. у справі №500/1216/23.

З урахуванням наведеного вище, а також з огляду на приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 відсутні правові та фактичні обставини для покладання на Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області вчинення дій зобов`язального характеру, оскільки компетентним органом є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

В даному випадку належним відповідачем у частині позовних вимог зобов`язального характеру є саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, яке прав позивача у цій справі не порушувало. Внаслідок цього суд вважає за належне в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області відмовити.

Таким чином суд вбачає підстави, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, для виходу за межі заявлених позовних вимог та необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про переведення з одного виду пенсії на інший від 04.10.2024р. з урахуванням висновків суду, що викладені в цьому рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи в цілому є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 258 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково, вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії №78 від 11.10.2024р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії (по інвалідності II групи, Трудове каліцтво) на інший (за віком на пільгових умовах) від 04.10.2024р., та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров