Справа № 420/20788/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20788/24

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

повний текст судового рішення

складено 13.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі №420/20788/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

01.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.04.2024 №142;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси призначити ОСОБА_1 з 19.03.2024 компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його мати ОСОБА_2 потребує стороннього догляду на непрофесійній основі. У зв`язку з чим, ОСОБА_3 звернувся до органу соціального захисту населення із відповідним зверненням про призначення компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Однак, відповідачем безпідставно відмовлено в призначенні такої компенсації.

Відповідач Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи, що за результатом комплексного визначення індивідуальних потреб за шкалою оцінки можливості виконання елементарних та складних дій ОСОБА_2 отримала 76,5 балів, що не надає можливості призначення спірної компенсації. Крім того, середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_1 перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі №420/20788/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції вказав, що прийняте Управлінням соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси рішення від 09.04.2024 №142 про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі, не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості. Відповідачем не неведено жодних доводів стосовно неврахування поданих позивачем документів відносно того, що ОСОБА_2 потребує сторонньої допомоги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржувий судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що за результатом комплексного визначення індивідуальних потреб за шкалою оцінки можливості виконання елементарних та складних дій ОСОБА_2 отримала 76,5 балів, що не надає можливості призначення спірної компенсації. Така сума балів не залежить від висновку ЛКК. Крім того, середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_1 перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць.

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ОСОБА_1 до апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, які викладено в оскаржуваному рішенні від 13.11.2025 у справі №420/20788/24. Натомість, доводи апеляційної скарги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради уважає необґрунтованими.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ № 00765 від 10.08.1998, ОСОБА_2 є особою з другою групою інвалідності безстроково (захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС).

Відповідно до довідки серії 12-18 АД №011748 від 10.08.1998, ОСОБА_2 на час огляду мала ступінь втрати працездатності 60%.

Згідно довідки ОСББ БРЕУСА, 61/9 від 27.05.2024 №9/05/24, ОСОБА_2 проживає разом зі своїм сином ОСОБА_1 .

19.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі Департаменту праці та соціальної політики Одесі міської ради із заявою про згоду на надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі матері ОСОБА_2 , у якій викладено прохання призначити компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі.

За результом оцінки показників ОСОБА_2 комісією складено висновок від 03.04.2024 про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, відносно ОСОБА_2 , у якому зазначено, що особа не потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів становить 76.5 (група рухової активності).

09.04.2024 Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одесьої міської ради прийнято рішення №142 від 09.04.2024, згідно із яким ОСОБА_1 не має права на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Уважачи своє право порушеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначено Законом України «Про соціальні послуги».

Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Суб`єктами системи надання соціальних послуг є, зокрема, надавачі соціальних послуг (п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальні послуги»).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Згідно із п. 1 ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

За правилами ч.7 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункиу 6 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку. Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.

За змістом п. 7 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: 1) у паперовій формі: заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заяви про згоду отримувати соціальні послуги; копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі); декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги; копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю) або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ; копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ; довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими МОЗ; копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності або визнання недієздатною особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена); копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення опікуна або піклувальника особі, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для опікунів або піклувальників).

Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги.

Уповноважений орган протягом двох робочих днів після отримання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги здійснює комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.

Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, здійснюється фахівцями уповноваженого органу разом із представниками закладу охорони здоров`я, надавачів соціальних послуг із залученням особи, яка потребує надання соціальних послуг, та/або її законного представника.

За результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, уповноваженим органом готується висновок за формою згідно з додатком.

Особа потребує надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, їй установлено IV чи V групу рухової активності.

Додатком до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, визначено показники, за якими здійснюється комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, а саме: ступінь індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг (таблиця 1), визначається на підставі оцінки можливості виконання елементарних та складних дій: IV група рухової активності: 5 ступінь включає 54 - 62 балів за шкалами оцінки виконання елементарних та складних дій; 6 ступінь включає 43 - 53 балів; 7 ступінь включає 32 - 42 балів; V група рухової активності: 8 ступінь включає 25 - 31 балів за шкалами оцінки виконання елементарних та складних дій; 9 ступінь включає 12 - 24 балів; 10 ступінь включає 0 - 11 балів.

Згідно із формою Висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, затвердженою в додатку до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, якщо за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб сума балів становить більше ніж 54 бали, особа не потребує надання соціальних послуг з догляду, якщо сума балів становить від 54 до 0 балів - потребує.

Згідно фактичних обставин справи, за результатом комплексного визначення індивідуальних потреб установлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, т.я. сума балів за шкалами оцінки виконання елементарних та складних дій становить 76,5, з яких:

- підготування до прийому їжі та прийом здійснює самостійно, але за довший проміжок часу 9 балів;

- приймає ванну чи душ самостійно з труднощами 4 бали;

- особистий туалет (вмивання, рочісування, чищення зубів, бриття) самостійно з труднощами 4 бали;

- з труднощами вдягається і взувається самостійно або із застосуванням технічних засобів реабілітації 7 балів;

- повністю контролює дефекацію, у разі потреби може використовувати клізму чи свічки без сторонньої допомоги 10 балів;

- випадкові інциденти сечовиділення не частіше одного разу на добу 5 балів;

- відвідує туалет самостійно із застосуванням технічних засобів реабілітації 9 балів;

- під час вставання і переходу з ліжка потребує нагляду (чи мінімальної допомоги) 10 балів;

- підіймається сходами тільки із сторонньою допомогою 2 бали;

- користується тільки спеціально обладнаним телефоном (наприклад, через слабкий слух чи зір) 2,5 бали;

- пересувається громадським транспортом чи на таксі тільки з постійним супроводом 1,5 бали;

- не можу робити покупки 1 бал;

- тільки розігрівє їжу 1,5 бали;

- не може вести домашнє господарство 1 бал;

- дозвілля організовує самостійно з незначною допомогою 2 бали;

- не може прати 1 бал;

- приймає лікарські засоби самостійно (правильно дозуючи та у відповідний час) 3 бали;

- особистими коштами розпоряджається самостійно 3 бали.

Натомість, за наслідком дослідженя зміту наяного у матеріалах справи висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг від 03.04.2024, у систменому зв`язку із показниками, за якими здійснюється комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, колегія суддів зазначає, що цей документ складено тільки за наслідком опитування без комплексного вивчення і висновків про можливість ОСОБА_2 виконання елементарних та складних дій.

До того ж, у висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг від 03.04.2024 не зазначено групу рухової активності ОСОБА_2 .

Крім того, суд апеляційної інстанції уважає за доцільне відмітити, що в жодному із документів, складених суб`єктом владних повноважень за наслідком комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, не надано оцінки відомостям довідки серії 2-18 АД №011748, висновку лікарсько-консультативної комісії від 26.02.2024 №7, висновку №102 від 26.02.2024 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Так, згідно довідки серії 2-18 АД №011748 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 26.02.2024 №7, ОСОБА_2 з урахуванням установленого діагнозу потребує постійного стороннього догляду, як невиліковно хвора, яка внаслідок порушення функцій організму, не може самостійно пересуватись та самообслуговуватись.

У названому висновку зазначено, що він надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Попередня кількість балів рухової активності становить 53.

У висновку комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради №102 від 26.02.2024 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, комісією рекомендовано отримання ОСОБА_2 соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

За таких обставин колегією суддів установлено, що здійснюючи комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг суб`єктом владних повноважень не враховано та не надано оцінки усім обставинам, які впливають на об`єктивне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг.

На думку колегії суддів, без такого комплексного аналізу неможливо об`єктивно визначити реальний бал оцінки можливості виконання ОСОБА_2 елементарних та складних дій.

Обґрунтування балів за виконані завдання не може зводитися до цитування повністю чи частково критеріїв їхнього визначення.

Критерії оцінювання не можуть підміняти обов`язок суб`єкта оцінювання навести відповідні обґрунтування щодо виставлених особі, яка потребує надання соціальних послуг, балів, адже не є тотожними поняттями. Так, критерії - це загальні норми та вимоги, за наявності яких завдання уважається виконаним/частково виконаним/не виконаним, а обґрунтування балів - це фактичні обставини, які суб`єкт оцінювання повинен навести на підтвердження виставлення конкретного балу.

Апеляційний адміністративний суд зазначає, що під час проведення оцінювання відповідач повинен з`ясувати і перевірити можливість виконання ОСОБА_2 елементарних та складних дій, а також навести обґрунтування виставлення конкретного балу.

Однак, у жодному із складених за наслідком комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг документі (висновку від 03.04.2024 про результати комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, з відповідними показниками, акті від 03.04.2024 №249 про проведення обстеження сім`ї, рішенні від 09.04.2024 №142) не наведено обґрунтування виставлення конкретного балу оцінки можливості виконання ОСОБА_2 елементарних та складних дій.

Ненадання суб`єктом владних повноважень оцінки таким обставинам ставить під сумнів вмотивованість оскаржуваного рішення від 09.04.2024 №142.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку (прийняти до уваги або відхилити).

У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Водночас, як встановлено судом, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано не було.

Здійснюючи розгляд даної справи ані судом першої інстанції, ані апеляційним адміністративним судом не визначено бали, які мала отримати ОСОБА_2 за виконання того чи іншого завдання, як і не наведено власного обґрунтування виставленим балам, а отже жодного втручання у дискреційні повноваження суб`єкта оцінювання не відбулось.

Під час розгляду даної справи лише досліджено складені суб`єктом оцінювання документи на предмет їх об`єктивності та обґрунтованості (застосування відповідачем критеріїв оцінювання, належного обґрунтування цих критеріїв та виставлених балів), що є ключовим питанням правового спору.

Вищеозначене у повному обсязі спростовує наведені відповідачем у відповідній частині апеляційної скарги твердження.

З огляду на вказане, апеляційний адміністративний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно протиправності спірного рішення Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 09.04.2024 №124 про відмову ОСОБА_1 у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Стосовно способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів зазначає таке.

При оцінці актів та дій органів державної влади під час виконання ними дискреційних повноважень судовий контроль є обмеженим.

Обмеженість судового контролю у розглядуваному випадку зумовлена тим, що проведення оцінювання можливості виконання елементарних та складних дій є інструментом, за допомогою якого, у даному випадку, лише відповдна комісія має змогу визначити показники, за якими здійснюється комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг. Тож, питання виставлення того чи іншого балу за виконання конкретного завдання та оцінки загалом лежить у площині дискреційних повноважень відповідної комісії, де вона, діє відповідно до визначених правил проведення оцінювання. Комісія має самостійно визначити оцінку можливості виконання елементарних та складних дій особи, яка потребує надання соціальних послуг, на підставі встановлених критеріїв, характеристик, перелік яких є орієнтовним і невичерпним, і які визначено насамперед для суб`єкта оцінювання, а не суду. Водночас, комісія не може робити це свавільно, тобто межі її розсуду не повинні протирічити здоровому глузду, а рішення і поведінка - виходити за межі нормативно визначених правил проведення оцінювання. Саме ці аспекти підлягають судовій оцінці.

Виходячи із практики Європейського Суду з прав людини, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02 листопада 2006 року, рішення у справі «Malone v. United Kindom» від 02.08.1984).

Європейський Суд з прав людини неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки» від 31.07.2008, рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» від 22.11.1995, рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру» від 21.07.2011, рішення у справі «Путтер проти Болгарії» від 02.12.2010).

Колегія суддів зазначає, що допущення комісією з оцінювання процедурних порушень, які можуть полягати у застосуванні формального підходу до визначення завдань, неналежному заповненні форм, виставлені балів та оцінок, що не відповідають встановленим критеріям, та затвердженні висновку який містить таку оцінку, є підставою для скасування відповідного індивідуального акту.

Виставлення балів є дискреційними повноваженнями комісії, однак це не означає, що суд позбавлений можливості перевірити правомірність та обґрунтованість використання нею таких дискреційних повноважень у спірних правовідносинах.

Апеляційний адміністративний суд вказує, що суд не може втручатися у дискреційні повноваження комісії в частині надання оцінки виставлених суб`єктом оцінювання балів та перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта оцінювання щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, оскільки судом надається виключно юридична оцінка відповідності проведеної процедури оцінювання та її результатів вимогам нормативно-правових актів.

Тобто, суд не може на власний розсуд визначати бали, які мала отримати особа, яка потребує надання соціальних послуг, за виконання того чи іншого завдання, а також наводити власне обґрунтування виставленим балам.

З урахуванням наведеного колегія суддів уважає неправильним висновок окружного адміністратвиного суду про зобов`язання Управління соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси призначити ОСОБА_1 з 19.03.2024 компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду. Вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких відхід обґрунтований судом у судовому рішенні.

З метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, колегія суддів уважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Управління соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 з 19.03.2024 компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з урахуванням висновків та правової оцінки наданої апеляційним адміністративним судом в даному судовому рішенні.

На думку колегії суддів, саме такий спосіб захисту порушеного права позивача відповідає принципам адміністративного судочинства, є цілком достатнім та ефективним для його відновлення.

Між тим, колегія суддів відхиляє посилання скаржника стосовно неможливості призначення спірної компенсації з огляду на те, що середньомісячний сукупний дохід заявника перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, адже відмовляючи в призначенні компенсації суб`єкт владних повноважень не обґрунтовував індивідйальний акт такої обставиною.

Про означене відповідач зазначає лише у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі.

Не є юридично спроможним також твердження відповідача про необхідність врахування під час вирішення даного спору висновків, які викладено в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі №340/3168/24, оскільки такий судовий акт не має жодного преюдиційного значення по відношеню до досліджуваних правовідносин.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Встановлені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи №340/3168/24 обставини є лише їх правовою оцінкою іншим судом, а тому не можуть враховуватись під час розгляду даної справи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не апеляційного.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 1 якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, викладені Одеським окружним адміністративним судом в оскаржуваному частині рішенні від 13.11.2024 у справі №420/20788/24 висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, а тому відповідна частина такого судового акту підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі №420/20788/24 скасувати в частині щодо зобов`язання Управління соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси призначити ОСОБА_1 з 19.03.2024 компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

Прийняти у вказаній частині нове судове рішення.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 з 19.03.2024 компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з урахуванням висновків та правової оцінки наданої апеляційним адміністративним судом в даному судовому рішенні.

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Управління соціального захисту населення в Хаджибейському району м. Одеси призначити ОСОБА_1 з 19.03.2024 компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі №420/20788/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький