Справа № 300/7353/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7353/23 пров. № А/857/29185/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року про відмову у встановлені судового контролю за виконанням рішення (головуючий суддя: Боршовський Т.І., місце ухвалення м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 24.10.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.09.2023 № 36 про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 з 12.09.2022.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 36 від 01.09.2023 про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 12.09.2022 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 через збільшення кількості непрацездатних членів сім`ї, та виділити з такої спільної пенсії частку для ОСОБА_4 .

Позивачка 07.10.2024 подала заяву на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 18.01.2024 у справі № 300/7353/23.

В обґрунтування цієї заяви зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення від 18.01.2024 у справі № 300/7353/23 виплатило 20.08.2024 позивачці пенсію лише за період з 12.09.2022 по 31.08.2023 в загальній сумі 16804,89 грн. Зазначає, що ОСОБА_1 , згідно довідки від 31.10.2023 № 1346 про навчання в Національному Афінському університеті ім. Каподистрії, зберігає статус студентки на 2023-2024 навчальний рік, а тому має право на отримання пенсії по втраті годувальника також після 31.08.2023. Так, довідку про навчання за 2023-2024 навчальний рік позивачка неодноразово направляла до електронного кабінету Пенсійного фонду України, однак такий документ переводився в статус «помилкова». Відповідно до відповіді ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 13.09.2024 за № 7754-6323/Л-02/8-0900/24 позивачці повідомлено, що для продовження виплати пенсії по втраті годувальника необхідно звернутися особисто у відділ обслуговування громадян Пенсійного фонду України. Представник позивачки звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не має можливості особисто звернутися у відділ обслуговування громадян Пенсійного фонду України, оскільки постійно перебуває на навчанні в Греції. За вказаних обставин вважає, що відповідачем протиправно не виконується рішення суду від 18.01.2024 у справі № 300/7353/23, яке набрало законної сили 26.06.2024.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 07.10.2024 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в справі № 300/7353/23.

З цією ухвалою суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати, а заяви про встановлення судового контролю задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

У відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що дослідження обставин зазначених в заяві від 07.10.2024 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в справі № 300/7353/23, знаходиться поза межами розгляду процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення від 18.01.2024 у справі № 300/7353/23 у порядку статті 382 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У силу приписів статті 14 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковими до виконання, тоді як невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої ст. 382 КАС України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведених правових норм, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а виконання рішення забезпечується, зокрема, і шляхом встановлення судового контролю у виді подання звіту про виконання судового рішення.

На думку суду апеляційної інстанції, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, яке набрало законної сили 26 червня 2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 36 від 01.09.2023 про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 12.09.2022 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 через збільшення кількості непрацездатних членів сім`ї, та виділити з такої спільної пенсії частку для ОСОБА_4 .

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 12.09.2022 провело перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника через збільшення кількості непрацездатних членів сім`ї та виділення із спільної пенсії частки для позивачки. Розмір виділеної частки становить 1216,20 грн, виплату якої за період з 12.09.2022 по 31.08.2023 проведено в серпні 2024 року (а. с. 163).

Крім цього, факт виплати 20.08.2024 позивачці пенсії за період з 12.09.2022 по 31.08.2023 в загальній сумі 16804,89 грн, позивачкою не заперечується в заяві від 07.10.2024 про встановлення судового контролю.

Отже, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, яке набрало законної сили, встановлено право позивачки на отримання частки пенсії із загальної суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 12.09.2022 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника через збільшення кількості непрацездатних членів сім`ї, та виділити з такої спільної пенсії частку для ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у справі № 300/7353/23 встановлено, що на день подання позивачкою заяви від 24.08.2023 до пенсійного органу про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, нею була долучена довідка про зарахування на навчання за № 1042 від 19.06.2023, яка підтверджувала факт навчання в Національному Афінському університеті ім. Каподистрії на Факультеті цифрового мистецтва та кіно за денною формою навчання, навчальний рік завершувався 31 серпня.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що право на отримання частки пенсії із загальної суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника, нерозривно пов`язане із навчанням позивачки у вищому навчальному закладі на денній формі навчання.

При цьому, для підтвердження права на отримання частки пенсії необхідне з`ясування факту продовження особою навчання на новий навчальний рік.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у заяві про встановлення судового контролю позивачка ставить питання про виплату позивачці частки пенсії із загальної суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника після 31.08.2023, що не охоплювало предмет доказування під час розгляду справи № 300/7353/23.

Натомість, відмовляючи у виплаті позивачці частки пенсії із загальної суми пенсії у зв`язку з втратою годувальника після 31.08.2023, пенсійний орган покликався на те, що заява про призначення пенсії подається заявником особисто із наданням необхідних документів, зокрема, довідкою про навчання на денній формі. Тобто, такі обставини не стосуються порядку виконання судового рішення від 18.01.2024 у справі № 300/7353/23, яке набрало законної сили, а фактично свідчать про виникнення нових правовідносин між позивачем та відповідачем після виконання рішення суду, що можуть бути предметом окремого позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні заяви про встановлення судового контролю необхідно відмовити, оскільки дослідження обставин зазначених у цій заяві знаходиться поза межами розгляду питання пов`язаного з виконанням судового рішення від 18.01.2024 у справі № 300/7353/23 у порядку статті 382 КАС України.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року про відмову у встановлені судового контролю за виконанням рішення у справі № 300/7353/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін