Справа № 440/1798/25
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 березня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/1798/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (с. Брусове, Кременчуцький район, Полтавська область, 38255) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява здана позивачем на пошту 08 лютого 2025 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копія ухвали від 17 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без руху вручена позивачу 25 лютого 2025 року.

Водночас, 24 лютого 2025 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано уточнену позовну заяву від 21.02.2025, у якій позивач просить:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не виготовлення та не видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виготовити та видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій;

3) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не виключення зі списків особового складу та не здійснення повного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 ;

4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

5) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні;

6) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за весь час служби, а саме з 14.04.2022 до часу виключення зі списків особового складу;

7) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки та компенсацію за невикористану відпустку за 2022 рік;

8) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення в повному обсязі за весь час проходження служби з 14.04.2022 до часу виключення зі списків особового складу;

9) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести нарахування та виплату неотриманого грошового забезпечення з 14.02.2024 до часу виключення зі списків особового складу.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин оскаржуваною бездіяльністю відповідача.

За приписами статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом з тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Після цієї дати, тобто після 19 липня 2022 року, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд у постанові від 28.09.2023 у справі №140/2168/23 дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

В силу частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №140/2168/23, на спірні правовідносини в частині позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести виплати за період до 18.07.2022 не розповсюджуються положення частини другої статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, оскільки вони виникли до набуття чинності цією нормою.

Водночас, після 19 липня 2022 року строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до пунктом 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок №260), грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Отже, про нарахування чи про не нарахування відповідних видів грошового забезпечення та про розмір таких видів грошового забезпечення позивач повинен був дізнатися в місяці, наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату.

Суд враховує, що Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

З огляду на викладене, строк звернення до суду продовжений законом, а саме, пунктом 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України, на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 380/14039/22.

Отже, трьохмісячний строк звернення до суду з позовом в частині позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за весь час служби, а саме з 19.07.2022 по 07.11.2024, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення в повному обсязі за весь час проходження служби з 19.07.2022 по 07.11.2024 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести нарахування та виплату неотриманого грошового забезпечення з 14.02.2024 по 07.11.2024, розпочав свій перебіг з 01 липня 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 08 лютого 2025 року, тобто з пропуском трьохмісячного строку звернення до адміністративного суду з позовом, встановленого законом, в частині зазначених позовних вимог.

Позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яке вмотивовано тим, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/10938/22 від 07.04.2023 визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 79 від 14.04.2022 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації" в частині призову по мобілізації старшого сержанта ОСОБА_1 , який призначений у команду № НОМЕР_1 , і відправлення у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Разом з тим, позивач наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 №258 від 20.09.2023 був зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та не виключений зі списків особового складу, з позивачем не проведено повного розрахунку. Пояснює, що отримавши на своє звернення відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповіді на своє звернення не отримав, тому вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №640/12324/19 колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 зазначила, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Таким чином, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Предметом спору у справі №440/10938/22 були дії ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 № 69/2022 та накази про проходження ОСОБА_1 військової служби в Збройних Силах України, а саме: наказ № 91 від 14.04.2022 та наказ № 100 від 23.04.2022 по військовій частині НОМЕР_1 .

Отже, звернення до суду у справі №440/10938/22 не перешкоджало та не ускладнювало позивачу звернення до суду з позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2022.

Звернення позивача з листами до відповідача чи до інших осіб не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права. Водночас, позасудовий порядок вирішення таких спорів законом не встановлений.

У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №826/4464/17 викладено правовий висновок, що пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі Меньшакова проти України).

У рішенні від 18.10.2005 у справі МШ Голуб проти України ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з позовом в частині зазначених вимог позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 07.11.2024 залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер. Будь-яких поважних причин, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем суду не повідомлено.

Позивачем не наведено обставин, які були б об`єктивно непереборними та які б не залежали від його волевиявлення, та які б були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду протягом встановленого законом строку звернення до суду в частині наведених вище позовних вимог та у період після його закінчення та до дати звернення до суду з цим позовом, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин. Натомість, наведені позивачем у заяві від 21 лютого 2025 року обставини носять суб`єктивний характер, повністю залежали від волевиявлення позивача, та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду. Тому суд вважає за необхідне визнати неповажними підстави, вказані позивачем у заяві від 21 лютого 2025 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене вище, наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України для повернення позивачеві ОСОБА_1 позовної заяви в частині позовних вимог про: зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за весь час служби, а саме з 19.07.2022 по 07.11.2024; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення в повному обсязі за весь час проходження служби з 19.07.2022 по 07.11.2024; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести нарахування та виплату неотриманого грошового забезпечення з 14.02.2024 по 07.11.2024.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

В іншій частині вимог позовна заява підлягає прийняттю до розгляду, тому в іншій частині позовних вимог слід відкрити провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 6 статті 12 цього Кодексу - що, справою незначної складності, є прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження врегульовані статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною 5 якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, які не вимагають проведення підготовчого провадження для повного та всебічного встановлення її обставин, суд дійшов висновку, що зазначена справа є справою незначної складності, не підпадає під винятки, передбачені частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відповідно до частини 6 статті 12, з урахуванням положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частинами 2, 4 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин 3, 6 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

З огляду на викладене, з метою всебічного та повного з`ясування обставин справи, суд вважає за необхідне витребувати від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 засвідчені належним чином копії: 1) наказів №258 від 20.09.2023 та від 01.11.2023 №300 про призначення ОСОБА_1 на посади в ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 2) послужного списку ОСОБА_1 ; 3) звернення ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення учасника бойових дій з усіма доданими до цього звернення документами та рішення, прийнятного за результатами цього звернення ОСОБА_1 ; 4) письмові пояснення та докази на їх підтвердження щодо того, чи була нарахована та виплачена ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 14.04.2022 до 18.07.2022 та з 08.11.2024 до 08.02.2025, чи була нарахована та виплачена ОСОБА_1 матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік та за 2023 рік, чи була нарахована та виплачена ОСОБА_1 компенсація за невикористану відпустку за 2022 рік; 5) довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з квітня 2022 року по липень 2022 року та з листопада 2024 року по лютий 2025 року в розрізі кожної складової грошового забезпечення та кожного місяця вказаного періоду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 77, 80, 121-123, 171, 256, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати неповажними підстави, вказані позивачем у заяві від 21 лютого 2025 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог та повернути позивачеві ОСОБА_1 позовну заяву в частині позовних вимог про: зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за весь час служби, а саме з 19.07.2022 по 07.11.2024; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення в повному обсязі за весь час проходження служби з 19.07.2022 по 07.11.2024; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести нарахування та виплату неотриманого грошового забезпечення з 14.02.2024 по 07.11.2024.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №440/1798/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог про: 1) визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не виготовлення та не видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій; 2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовити та видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій; 3) визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не виключення зі списків особового складу та не здійснення повного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 ; 4) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 5) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні; 6) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 14.04.2022 до 18.07.2022 та з 08.11.2024 до часу виключення зі списків особового складу; 7) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки та компенсацію за невикористану відпустку за 2022 рік; 8) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення в повному обсязі за весь час проходження служби з 14.04.2022 до 18.07.2022 та з 08.11.2024 до часу виключення зі списків особового складу; 9) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести нарахування та виплату неотриманого грошового забезпечення з 08.11.2024 до часу виключення зі списків особового складу.

Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі надати до суду відзив на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову в силу частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити, що відповідно до частини 7 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Встановити позивачу трьохденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка повинна відповідати статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановити відповідачу трьохденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке повинно відповідати статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України.

Витребувати від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 засвідчені належним чином копії:

1) наказів №258 від 20.09.2023 та від 01.11.2023 №300 про призначення ОСОБА_1 на посади в ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

2) послужного списку ОСОБА_1 ;

3) звернення ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення учасника бойових дій з усіма доданими до цього звернення документами та рішення, прийнятного за результатами цього звернення ОСОБА_1 ;

4) письмові пояснення та докази на їх підтвердження щодо того, чи була нарахована та виплачена ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 14.04.2022 до 18.07.2022 та з 08.11.2024 до 08.02.2025, чи була нарахована та виплачена ОСОБА_1 матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік та за 2023 рік, чи була нарахована та виплачена ОСОБА_1 компенсація за невикористану відпустку за 2022 рік;

5) довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з квітня 2022 року по липень 2022 року та з листопада 2024 року по лютий 2025 року в розрізі кожної складової грошового забезпечення та кожного місяця вказаного періоду.

Витребувані документи надати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Роз`яснити, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Роз`яснити учасникам справи, що права та обов`язки учасників справи встановлені статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає про обов`язок учасника справи зареєструвати свій електронний кабінет (https://id.court.gov.ua), якщо такий учасник (и) справи відповідно до частини шостої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував (ли) його, а також про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Повідомити учасникам справи, що вони можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки суду: http://court.gov.ua/fair/sud1670/.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Надіслати відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду в частині повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Сич