Справа № 420/20346/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася фізична особа підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №24200/15-32-07-06 від 06.06.2024 року в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 98354,75 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що відповідачем проведена фактична перевірка позивача за відсутності підстав, передбачених податковим законодавством, фактична перевірка має ознаки документальної, оскільки проведена за минулі періоди, відповідачем не проведена інвентаризація товару під час перевірки, а тому ним не могло бути виявлено нестачу товару, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням застосовано до позивача штраф за повторність вчинення порушення, однак послідовність порушень невірно встановлена, відповідачем надано до суду відомість товарно-матеріальних цінностей, яка не є належним доказом, оскільки складені різними особами з дописом інформації, має незаповнені рядки, тощо, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відзив обґрунтований відповідачем тим, що у контролюючого органу були підстави для проведення фактичної перевірки позивача на підставі доповідної записки про можливі порушення податкового законодавства, контролюючий орган був допущений до проведення перевірки без зауважень, під час перевірки виявлено не проведення розрахункових операцій через РРО та факт нестачі товарно-матеріальних цінностей, які також не проведені через РРО, що відображено в акті фактичної перевірки, а тому у податкового органу були всі підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та застосування до позивача штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, основний вид діяльності позивача - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Головним управлінням ДПС в Одеській області 03.05.2024 року виданий наказ №4485-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », яким на підставі п. п. 19-1.1.4, 19-1.1.8. п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, п. п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75, п. п. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80, п. п. 69.2. п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведення аналізу, що свідчить про можливі порушення при здійсненні розрахунків готівкою, наказано провести фактичну перевірку позивача з 06.05.2024 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 24.01.2023 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі зазначеного наказу в період з 09.05.2024 року по 15.05.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведена фактична перевірка магазину, що знаходиться в оренді у позивача за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складений акт перевірки від 15.05.2024 року, зареєстрований 16.05.2024 року за №20901/15/29/PP0/.

Перевіркою встановлено не проведення розрахункової операції через РРО та видачу розрахункового документу встановленої форми на суму 48,50 грн.; не проведення розрахункових операцій за продані товари через РРО на загальну суму 4866 грн. (з урахуванням контрольно-розрахункової операції), згідно опису наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахункових операцій; не проведення розрахункових операцій за продані товари через РРО (згідно відомості ТМЦ від 09.05.2024 року), а саме виявлено факт нестачі товарно-матеріальних цінностей, сума яких складає 60720 грн. Перевіркою також встановлено факт ненадання на вимогу контролюючого органу всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, про що складено акт ненадання платником податків або його представником документів.

Таким чином, в акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; - п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області направлене позивачу податкове повідомлення-рішення від 06.06.2024 року №24200/15-32-07-06, яким до позивача, за порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 98354,75 грн. (за ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» 100% до суми 48,50 грн., 150% до суми 65537,50 грн.).

Позивач не погоджується з правомірністю призначення та проведення перевірки щодо нього, зазначає про порушення порядку її проведення, а також не погоджується з правомірністю направленого йому податкового повідомлення-рішення, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.1, п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, Податкового кодексу України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки, в тому числі, фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, з підстав наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до положень п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для оформлення наказу про проведення фактичної перевірки позивача стала інформація, яка свідчить про можливі порушення ФОП ОСОБА_1 , оскільки протягом 2024 року вона здійснювала продаж алкогольних напоїв, при цьому у відповідній графі по чекових даних ПРРО/РРО відсутня інформація про серію та номер марки акцизного податку.

Також, в ході проведення аналізу відділом фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області, згідно баз даних «Податковий блок» та АРМ АІС «Податки» встановлено наступне.

Основний вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Суб`єкт господарювання знаходиться на загальній системі оподаткування. Загальна сума доходу за 2023 рік складає 1217386 грн. У суб`єкта зареєстровано 1 РРО на 1 ГО за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Базар`янка, вул. Шевченка, 61, фіскальний номер . Сума виторгу по РРО за березень 2024 року склала 91252,20 грн., а середньоденний виторг становить 2 943,6 грн. Платник акцизного податку, сума нарахованих податкових зобов`язань за березень 2024 рік складає 450,0 грн.

Відповідна інформація була викладена у доповідній записці Головного управління ДПС в Одеській області від 01.05.2024 року, складеній у відповідності до вимог п. п. 1.2.2. п. 1.2 розділу І наказу Державної податкової служби України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» від 4 вересня 2020 року № 470.

Відповідно до положень п. п. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72, п. 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів; тощо.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

В наказі Головного управління ДПС в Одеській області №4485-п від 03.05.2024 року зазначена як правова підстава призначення перевірки (п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України), так і деталізовано фактичну підставу: наявність податкової інформації, отриманої в рамках проведення аналізу, що свідчить про можливі порушення при здійсненні розрахунків готівкою. При цьому, обсяг інформації, зазначеної в наказі відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, зокрема, щодо зазначення підстав для проведення перевірки, визначених Кодексом.

Також, відповідачем надано до суду докази, зокрема, доповідна записка, в якій викладена інформація про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства.

В даному випадку суд вважає безпідставними доводи позивача про протиправність призначення фактичної перевірки щодо нього та відсутність підстав для її призначення.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 висловив позицію, що застосована законодавцем конструкції щодо наявної/отриманої інформації «яка свідчить про можливі порушення» дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Аналіз п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Щодо доводів позивача про те, що перевірка минулих періодів носить характер документальної перевірки, а тому проведення фактичної перевірки за період з 24.01.2023 року по дату закінчення перевірки є протиправним та така перевірка не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, суд вважає їх необґрунтованими, з огляд на наступне.

Відповідно до вимог п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст. 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Таким чином, твердження позивача про те, що проведена фактична перевірка з використанням відповідних документів, що складають предмет перевірки визначеного п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України за період діяльності з 24.01.2023 року носить характер документальної перевірки, є безпідставним.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 20 травня 2022 року у справі №826/8284/17, постанові від 9 вересня 2024 року у справі №280/6832/23.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

З матеріалів справи вбачається, що під час фактичної перевірки контролюючим органом здійснено придбання винного напою за ціною 48,50 грн. без марки акцизного збору (контрольно-розрахункова операція 09.05.2024 року) та без видачі фіскального чека встановленої форми.

При цьому, позивач цей факт не заперечує та в своїх поясненнях, наданих під час фактичної перевірки зазначила, що не проведення розрахункової операції на суму 48,50 грн. відбулося в зв`язку з відсутністю РРО на місці з 30.04.2024 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується порушення позивачем вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не проведення через РРО розрахункової операції та не видачі розрахункового документу на суму 48,50 грн.

Крім того, під час фактичної перевірки 09.05.2024 року позивачем в присутності посадових осіб контролюючого органу здійснений опис та перерахунок наявних готівкових коштів, про що складений опис наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків, який підписаний позивачем та цим описом підтверджується невідповідність наявних готівкових коштів показникам «Х» - денного звіту РРО на суму 4866 грн.

Позивачем ці обставини також не заперечується та наявні докази підтверджують порушення позивачем вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не проведення через РРО розрахункових операцій та не видачі розрахункових документів на суму на суму 4866 грн.

Щодо висновків акту перевірки про не проведення розрахункових операцій за продані товари через РРО згідно відомості ТМЦ від 09.05.2024 року, тобто, виявлення факту нестачі товарно-матеріальних цінностей на суму 60720 грн., суд їх вважає обґрунтованими.

На підтвердження зазначених обставин в матеріалах справи наявна відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 09.05.2024 року при перевірці господарської одиниці магазину за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 , яка підписана як суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_1 так і посадовим и особами контролюючого органу, будь-яких заперечень щодо викладених в відомості обставин, позивач не заперечував під час перевірки.

Щодо доводів про не проведення інвентаризації податковим органом, суд їх не приймає до уваги, оскільки відомість ТМЦ підтверджує надходження товару, його реалізацію та фактичні залишки під час фактичної перевірки. Доводи позивача про проведення інвентаризації нею самостійно 15.05.2024 року, яка не підтвердила будь-яких порушень, суд не приймає до уваги, оскільки такі дії відбулися після проведення фактичної перевірки та за відсутності представників податкового органу, при цьому відомість ТМЦ від 09.05.2024 року складена в присутності позивача податковим органом та позивачем вона підписана без зауважень.

Щодо тверджень позивача про недоліки відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 09.05.2024 року, суд їх також не приймає до уваги, оскільки про такі недоліки позивачем не заявлялося під час перевірки та відомість підписана без зауважень.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Таким чином, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за не проведення через РРО розрахункових операцій та не видачу розрахункових документів в розмірі 100% вартості проданих товарів вперше та 150% за кожне наступне.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача щодо порушення послідовності застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, оскільки факт не проведення через РРО розрахункових операцій на суму 60720 грн. є першим порушенням, оскільки здійснено до 09.05.2024 року, встановлення порушень за описом наявних готівкових коштів на суму 4866 грн. є другим порушенням та сам факт здійснення контрольної розрахункової операції на суму 48,50 грн. є третім порушенням яке вчинено останнім.

Таким чином, саме до суми 60720 грн. має бути застосовано штраф в розмірі 100% вартості проданих товарів, а всі інші порушення є наступними, а тому сума штрафних санкцій за виявлені порушення має складати 100% від суми 60720 грн. (60720 грн.) +150% від суми 4866 грн. +48,50 грн. (7371,75 грн.) = 68091,75 грн.

Враховуючи викладені обставини задоволенню підлягає позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в частині протиправності застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 98354,75 грн. 68091,75 грн. = 30263 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 обґрунтованими в частині протиправного застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 30263 грн., а в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №24200/15-32-07-06 від 06.06.2024 року в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 98354,75 грн. задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №24200/15-32-07-06 від 06.06.2024 року в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 30263 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА