Справа № 463/7534/24
Суддя: Нор Н. В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/7534/24
Провадження №2-а/463/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Нор Н.В.

за участю секретаря - Заверухи О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №020829 та закриття провадження в справі, -

встановив:

позивач звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовом, в якому просить скасувати постанову начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенанта ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 203 КУпАП відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) сплачений за подання позовної заяви судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 липня 2024 року о 23 год 00 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Угринів», територія Сокальської об`єднаної територіальної громади, Червоноградського району, Львівської області, на легковому транспортному засобі марки «VanHool», р/н НОМЕР_3 , інспектором прикордонного контролю при перевірці закордонного паспорту громадянки Республіки Польща для виїзду за кордон НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , зафіксував спрацювання бази даних «ГАРТ-1П» (БД 1-11, порушення терміну реєстрації), та було встановлено, що громадянка Республіки Польща ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) перебувала на території України більше ніж 90 днів (129 днів) протягом 180 днів, тобто перевищила встановлений строк перебування на території України на 39 днів. 24.07.2024, позивачка прямувала рейсовим автобусом в Польщу. На пункті пропуску автомобільного сполучення «Угринів», при перевірці документів позивачки, інспектором прикордонного контролю було повідомлено, що вона перевищила встановлений строк перебування на території України, в зв`язку з чим була знята з рейсу з метою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. Позивачка намагалася пояснити інспектору, що являється громадянкою України, і може це підтвердити документами, проте останній ігнорував пояснення позивачки та вимагав надати лише документи, які підтверджують законність перебування на території України, тобто посвідку на тимчасове проживання. Зазначає, що начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенантом ОСОБА_2 , в порушення положень інструкція з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення та норм КУпАП, а саме не роз`яснивши права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені частиною першою статті 63 Конституції України та частиною першою статті 268 КУпАП, не надавши можливість скористатися правовою допомогою адвоката, можливість подати докази у справі та надати письмові пояснення, незаконно виніс оскаржувану постанову. Вказані дії інспектора прикордонної служби призвели до істотного порушення прав позивача, в тому числі права на отримання освіти, оскільки ОСОБА_4 є студенткою Волинського національного університету імені Лесі Українки, однак через винесення оскаржуваної постанови не матиме змогу повернутися в Україну до початку навчального року та може бути відрахованою через відсутність на навчанні. Неможливість отримання позивачкою паспорта громадянки України та посвідки посвідку на тимчасове проживання в зв`язку з навчанням обгрунтовується наступним. Згідно скороченого витягу з актового запису про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Острів-Великопольський НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилась в місті Острів-Великопольський, країна народження Польща. Дані про батьків: батько ОСОБА_5 (громадянин Польщі) та мати ОСОБА_6 (громадянка України). Оскільки ОСОБА_4 с донькою як громадянина Польщі так і громадянки України, а тому набула право на отримання громадянства як Республіки Польщі так і України. В подальшому, мати позивачки ОСОБА_6 (наразі змінила на ОСОБА_7 в зв`язку з одруженням), скористалась відповідним правом та звернулась до Посольства України в Республіці Польща з проханням реєстрації доньки ОСОБА_1 громадянином України. В підтвердження вказаної реєстрації посольством видано відповідну довідку №6137/КВ/19-74-Н від 07.09.2009. Після закінчення 18-ти місячного терміну, який визначений Законом України «Про встановлення додаткових правових та соціальних гарантій для громадян Республіки Польща, які перебувають на території України» та давав можливість перебувати позивачу на території України без додаткових документів, позивачка звернулась до відповідального в університеті за оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні на період навчання, оскільки вона рахувалась іноземним студентом. Згодом ОСОБА_8 повідомили, що в територіальному органі міграційної служби України позивачка рахується громадянкою України, що унеможливлює видачу їй посвідки на тимчасове проживання. Як вийти з даної ситуації в університеті однозначно повідомити не могли. Враховуючи вказані обставини, її було рекомендовано звернутися до міграційної служби для отримання паспорта України, а для більш швидкого отримання паспорта порадили звернутися до Посольства України в Республіці Польща, оскільки вони здійснювали її реєстрацію громадянкою України. Однак, намагаючись виїхати до Польщі з метою звернення до Посольства України в Республіці Польща для отримання паспорта громадянина України, позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення міграційного законодавства.

Через канцелярію суду представником відповідача було подано відзив, в якому просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови серії ЗхРУ №020829 від 24.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП відмовити повністю. Постанову про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ №020829 від 24.07.2024 року залишити без змін. Зазначає що у процесі перевірки документів відносно даної громадянки відбулося спрацювання бази даних «ГАРТ-11» (БД 1-11, порушення терміну реєстрації), та встановлено, що громадянка Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_9 ) перебувала на території України більше ніж 90 днів (129 днів) протягом 180 днів, тобто перевищила встановлений строк перебування на території України на 39 днів. Документи, які підтверджують законність перебування на території України не пред`явила, чим порушила вимоги підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2012 року № 150. Враховуючи, що громадянка Республіки Польща ОСОБА_1 перевищила строк перебування на території України більш як на 30 днів, то вона вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП. Відповідно до п.п. 2 п.2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Щодо доводів позивачки ОСОБА_1 про протиправність дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 при притягненні її до адміністративної відповідальності через те, що вона є громадянкою України, слід зазначити, що нею не пред`явлено документів , що підтверджують її громадянство України. Так, 24 липня 2024 року під час здійснення прикордонного контролю «Перевірка документів» на виїзд з території України позивачка ОСОБА_1 пред`явила паспорт громадянки Республіки Польща для виїзду за кордон НОМЕР_4 , виданий 30.07.2019 року. Інших документів громадянка Республіки Польща ОСОБА_1 під час прикордонного контролю не пред`являла, у тому числі нею не пред`являлась довідка про реєстрацію особи громадянином України та документи, що вона є студенткою.

Що стосується твердження позивачки ОСОБА_1 щодо протиправного нескладання посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 адміністративного протоколу, то з цього приводу слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 258 ч. 1, 3, 6 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. При оформленні 24 липня 2024 року оскаржуваної постанови про накласти адміністративного стягнення громадянка Польщі ОСОБА_1 ніяких претензій зауважень не мала, не оспорювала вчинене нею адміністративне правопорушення і сало вину визнавала, як наслідок при винесенні постанови враховано визнання нею вини та зазначено це як обставини, що пом`якшують відповідальність. Також в матеріалах адміністративної справи міститься заява ОСОБА_1 із наступним змістом: «Я, ОСОБА_1 , не оспорюю вчинене адміністративного правопорушення, вину свою визнаю. 24.07.2024 підпис ОСОБА_10 ».

Щодо неможливості підтвердження громадянства України додано до адміністративного позову довідку про реєстрацію особи громадянином України. 27 березня 2001 року Указом Президента України № 215 Питання організацій виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянств України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Зазначає, що пунктами 117, 122 Розділу V «Порядок виконання прийнятих рішень з питань громадянства Порядку № 215 визначено, що у разі прийняття щодо особи рішення встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Загальний строк виконання рішень з питань громадянства не повинен перевищувати одного місяця. Будь-яких відомостей позивач ОСОБА_1 щодо наявності в неї паспорта громадянина України для виїзду за кордон або свідоцтва про належність до громадянства України до адміністративного позову не надала. Таким чином, оскільки додана до адміністративного позову довідка Посольства України в Республіці Польща № 6137/КВ/19-74-Н видана 07.09.2009, то загальний строк виконання рішення щодо громадянства України ОСОБА_1 сплинув ще 07.10.2009. Більш того, при вирішенні дійсної справи слід врахувати, що ст. 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство, а ст. 2 ч. 1 п. 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що законодавство України про громадянство грунтується на принципі єдиного громадянства громадянства держави Україна. Водночас, матеріалами адміністративної справи підтверджується і сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Польщі, про що свідчить її паспорт громадянина Польщі для виїзду за кордон.

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому звертає увагу суду на пояснення відповідача щодо підстав, які спричинили, порушення процесуального порядку розгляду адміністративної справи, зокрема нескладення протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що відповідач у відзиві вказує, що ОСОБА_1 написала заяву у які вказала, то визнає свою вину, а тому підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення не є необхідним. Зі слів позивача ОСОБА_1 , вона безпосередньо не пам`ятає, що писала подібну розписку, однак була змушена підписати документи, які надавав працівник митниці, оскільки останній повідомляв, що невидасть їй постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а як наслідок вона не зможе вчасно сплатити штраф та їй буде заборонено в`їзду на територію України. Однак, не зважаючи на те, що позивачем було написано розписку про визнання вини (чи свідомо чи під впливом), судова практика Верховного суду говорить про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні закону не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. (справа № 177/525/17(2-a/177/23/17) від 08 липня 2020 року). Зазначає, що було проігноровано докази, які надавалися позивачем на митному посту, що підтверджували її невинність у порушені строку перебування на території України, зокрема довідкою про реєстрацію громадянином України, довідкою про навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки та студентським квитком. Пояснення про неможливість отримання посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із навчанням, оскільки позивачка у реєстрах Міграційної служби України рахується громадянином України, також були проігноровані. Щодо спливу строку виконання рішення щодо громадянства України за довідкою Посольства України в Республіці Польща №6137/КВ/19-74-Н про реєстрацію ОСОБА_1 громадянином України, яка була видана 07.09.2009, зазначає, що довідка про реєстрацію громадянином України не має строку давності, є безстроковою та строк для звернення з даною довідкою до міграційної служби не визначено.

Представником відповідача було подано заперечення відповідача, в яких зазначає стосовно відсутності інших належних доказів, окрім власноручного підпису ОСОБА_1 у відповідній заяві про свою згоду зі скоєним адміністративним правопорушенням, правомірності дій працівників митниці щодо нескладання стосовно ОСОБА_1 адміністративного протоколу. Чинними законодавчими чи нормативно-правовими актами не передбачена необхідність додаткового документування згоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зі скоєним нею адміністративного правопорушення. Також слід наголосити, що у відповіді на відзив адвокатом Ковальчуком Я.В. не зазначається, яким саме чином і якими законодавчими чи нормативно-правовими актами передбачені дії військовослужбовців органу охорони державного кордону щодо додаткового документування згоди ОСОБА_1 зі скоєним нею адміністративним правопорушенням. Щодо нібито ігнорування посадовцями митного посту документу, що надавався ОСОБА_1 , на підтвердження своєї належності до громадянства України ІНФОРМАЦІЯ_5 не має у своїй структурі митних постів і його представники (військовослужбовці) не виконують службових обов`язків на них. Щодо неможливості підтвердження громадянства України доданою да адміністративного позову довідкою про реєстрацію особи громадянином України. 27 березня 2001 року Указом Президента України № 215 Питання організацій виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянств України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Зазначає, що пунктами 117, 122 Розділу V «Порядок виконання прийнятих рішень з питань громадянства Порядку № 215 визначено, що у разі прийняття щодо особи рішення встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Загальний строк виконання рішень з питань громадянства не повинен перевищувати одного місяця. Будь-яких відомостей позивач ОСОБА_1 щодо наявності в неї паспорта громадянина України для виїзду за кордон або свідоцтва про належність до громадянства України до адміністративного позову не надала. Таким чином, оскільки додана до адміністративного позову довідка Посольства України в Республіці Польща № 6137/КВ/19-74-Н видана 07.09.2009, то загальний строк виконання рішення щодо громадянства України ОСОБА_1 сплинув ще 07.10.2009.

Представником відповідача Парамоновою С.О. було подано заяву, в якій просить судове засідання по даній справі проводити без участі представника відповідача, в позові просить відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені, про причини неявки не повідомили.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що інспектором прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову серії ЗхРУ №020829 від 24.07.2023 року, якою було визнано громадянку Республіки Польщі ОСОБА_11 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двухсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексув межах позовних вимог.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 КУпАП перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився.

Відповідно до п.п. 2 п.2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

З матеріалів справи вбачається, що інспектором прикордонного контролю при перевірці закордонного паспорту громадянки Республіки Польща для виїзду за кордон НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , зафіксував спрацювання бази даних «ГАРТ-1П» (БД 1-11, порушення терміну реєстрації), та було встановлено, що громадянка Республіки Польща ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) перебувала на території України більше ніж 90 днів (129 днів) протягом 180 днів, тобто перевищила встановлений строк перебування на території України на 39 днів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Постановою КМ України від 27 січня 1995 р. №57 затверджено Правила

перетинання державного кордону громадянами України зокрема п. 2 зазначеної Постанови визначено, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Таким чином, норми законодавства чітко регламентують, які документи підтверджують громадянство України. Як вбачається з матеріалів справи, 24 липня 2024 року під час здійснення прикордонного контролю «Перевірка документів» на виїзд з території України позивачка ОСОБА_1 пред`явила паспорт громадянки Республіки Польща для виїзду за кордон НОМЕР_4 , виданий 30.07.2019 року. Інших документів громадянка Республіки Польща ОСОБА_1 під час прикордонного контролю не пред`являла, у тому числі нею не пред`являлась довідка про реєстрацію особи громадянином України та документи, що вона є студенткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених у частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтею 110, частинами першою, другою і третьою статті 114, статтею 115, частинами першою, другою статті 116-1, частинами першою, другою і третьою статті 116-3, статтями 119, 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Відповідно до ч. 7 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

До матеріалів адміністративної справи не додано доказів, які б свідчили про те, що при оформленні 24 липня 2024 року оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у позивачки були претензії чи зауваження, а також не оспорювала вчинене нею адміністративне правопорушення і свою вину визнавала, як наслідок, при винесенні постанови враховано визнання нею вини та зазначено це як обставини, що пом`якшують відповідальність. Також, в матеріалах адміністративної справи міститься заява ОСОБА_1 із таким змістом: «Я, ОСОБА_1 , не оспорюю вчинене адміністративне правопорушення, вину свою визнаю. 24.07.2024 підпис».

Указом Президента України від 27 березня 2001 рок № 215 затверджено Порядок

провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, так відповідно до п. 117 розділу V «Порядок виконання прийнятих рішень з питань громадянства» у разі народження за кордоном дитини, батьки або один із батьків якої є громадянином України і постійно проживає за кордоном, прийняття рішення про оформлення набуття громадянства такою дитиною та її реєстрація громадянином України на підставі пункту 1 статті 6 Закону здійснюються закордонною дипломатичною установою України в державі постійного проживання батьків або в державі народження дитини. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

Відповідно до п. 1 ст 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається за народженням.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Відповідно до ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» визначено, що законодавство України про громадянство грунтується на принципі єдиного громадянства громадянства держави Україна.

Таким чином, суд зазначає, що чинним законодавством чітко передбачено документи, що підтверджують громадянство України, а довідка про реєстрацію особи громадянином України є підставою для отримання громадянства України на підставі п. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України», яка в подальшому подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України, окрім цього, чинним законодавством передбачено принципи єдиного громадянства держави Україна, матеріалами адміністративної справи підтверджується і сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Польщі, про що свідчить її паспорт громадянина Польщі для виїзду за кордон.

За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пункт 1 частини 3 статті 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням наведених обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 229, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 203, 245, 280, 258 КУпАП, на підставі ст.ст. 2, 5, 6 Закону України «Про громадянство України», суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №020829 та закриття провадження в справі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нор Н.В.