Справа № 200/6670/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року справа №200/6670/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 200/6670/24 (головуючий суддя у І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення страхового стажу після призначення пенсії з 32 років 3 місяців 8 днів до 27 років 10 місяців 28 днів;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування пенсії з розрахунку страхового стажу 32 роки 3 місяці 8 днів;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити недоотриману різницю суми пенсії у зв`язку зі зменшенням страхового стажу з моменту такого зменшення та з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.09.2015 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення.

Страховий стаж при перерахунку пенсії складав 32 роки 3 місяці 8 днів, однак з невідомих йому причин відповідачем в подальшому зменшено страховий стаж до 27 років 10 місяців 8 днів.

26.07.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи 32 роки 3 місяці 8 днів.

Проте відповідач відмовив у перерахунку пенсії з розрахунку стажу роботи 32 роки 3 місяці 8 днів, оскільки згідно матеріалів електронної пенсійної справи страховий стаж становить 27 років 10 місяців 8 днів.

Такі дії відповідача є протиправними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_1 страхового стажу після призначення пенсії до 27 років 10 місяців 28 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з розрахунку страхового стажу 32 роки 3 місяці 8 днів, з дня перерахунку пенсії, а саме з 05.03.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону № 1788.

За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 враховано по 20.09.2011 та становить 27 років 10 місяців 28 днів з моменту призначення. З 21.09.2011 ОСОБА_1 не працює, тому перерахунки по стажу по пенсійній справі не проводились. При призначенні пенсії згідно з матеріалами електронної пенсійної справи та за даними персоніфікованого обліку до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Крім того, позивач не звертався до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка, як це передбачено Порядком № 22-1.

Позивач порушив шестимісячний строк звернення до суду з цією позовною заявою, тому відповідно до статті 122 КАС України позов має бути залишений без розгляду.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до п. б ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788.

Як свідчать матеріали пенсійної справи при перерахунку пенсії позивача Управлінням Пенсійного фонду України в м. Слов`янськ розраховано страховий стаж як 32 роки 3 місяці 8 днів, що підтверджується повідомленням від 18.09.2015 № 15985/23 та розпорядженням № 812350 від 01.09.2015.

Згідно розрахунку стажу позивача від 01.09.2015 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Слов`янськ трудовий стаж ОСОБА_1 в якості робітника геоекспедиції за період з 01.01.1974 по 02.08.1974, з 18.01.1977 по 06.10.1977, з 01.01.1978 по 17.10.1978, з 01.03.1983 по 14.11.1983, з 01.01.1984 по 20.09.1984, з 01.01.1985 по 03.09.1985, з 01.01.1986 по 03.08.1986, з 01.01.1987 по 16.07.1987, з 01.01.1988 по 05.10.1988, з 01.01.1989 по 28.07.1989, з 01.01.1990 по 08.10.1990, з 01.01.1991 по 16.08.1991, з 01.01.1992 по 15.07.1992 розрахований як 1 (один) рік роботи та складає 13 років 4 місяці 6 днів, що відповідає п. б ст. 55 Закону № 1788-XII, оскільки за вказані періоди позивач працював протягом півроку або більше півроку.

Вказане також підтверджується довідкою ВАТ Харківський Водоканалпроект від 16.03.2010 № 08/78 в якій з посиланням на п. б ст. 55 Закону № 1788-XII зазначено, що страховий стаж позивача за вказані вище періоди складає 13 років 4 місяці 6 днів.

Згідно протоколу розрахунку стажу позивача від 05.03.2020 відповідачем без врахуванням п. б ст. 55 Закону № 1788-XII та довідки ВАТ Харківський Водоканалпроект від 16.03.2010 № 08/78 здійснено перерахунок пенсії та зменшено трудовий стаж ОСОБА_1 в якості робітника геоекспедиції за вищевказані періоди, що стало підставою для зменшення страхового стажу до 27 років 10 місяців 8 днів.

При цьому здійснюючи перерахунок пенсії з 05.03.2020 відповідач не врахував розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Слов`янськ № 812350 від 01.09.2015 яким підтверджено страховий стаж позивача як 32 роки 3 місяці 8 днів.

22.05.2024 позивачу стало відомо про зменшення його страхового стажу з 32 років 3 місяців 8 днів до 27 років 10 місяців 28 днів.

26.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням стажу роботи 32 роки 3 місяці 8 днів.

Листом відповідача від 23.08.2024 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з розрахунку стажу роботи 32 роки 3 місяці 8 днів, оскільки згідно матеріалів електронної пенсійної справи страховий стаж становить 27 років 10 місяців 28 днів.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач протиправно зменшив страховий стаж позивача до 27 років 10 місяців 28 днів, оскільки матеріалами пенсійної справи підтверджено страховий стаж позивача після призначення пенсії як 32 роки 3 місяці 8 днів.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону № 1788 передбачено призначення пенсії окремим категоріям працівникам інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.

Так, відповідно до пункту б статті 55 Закону № 1788 (станом на дату призначення пенсії позивачу) право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.

Як свідчить розрахунок стажу позивача від 01.09.2015 його стаж в якості робітника геоекспедиції за період з 01.01.1974 по 02.08.1974, з 18.01.1977 по 06.10.1977, з 01.01.1978 по 17.10.1978, з 01.03.1983 по 14.11.1983, з 01.01.1984 по 20.09.1984, з 01.01.1985 по 03.09.1985, з 01.01.1986 по 03.08.1986, з 01.01.1987 по 16.07.1987, з 01.01.1988 по 05.10.1988, з 01.01.1989 по 28.07.1989, з 01.01.1990 по 08.10.1990, з 01.01.1991 по 16.08.1991, з 01.01.1992 по 15.07.1992 розрахований як 1 (один) рік роботи та складає 13 років 4 місяці 6 днів, що відповідає п. б ст. 55 Закону № 1788, оскільки за вказані періоди позивач працював протягом півроку або більше півроку.

Вищенаведене також підтверджується довідкою ВАТ Харківський Водоканалпроект від 16.03.2010 № 08/78, в якій з посиланням на п. б ст. 55 Закону № 1788 зазначено, що страховий стаж позивача за вказані вище періоди складає 13 років 4 місяці 6 днів.

На підставі довідки при перерахунку пенсії позивача в вересні 2015 року пенсійним органом розраховано страховий стаж позивача як 32 роки 3 місяці 8 днів, що підтверджується повідомленням від 18.09.2015 № 15985/23 та розпорядженням № 812350 від 01.09.2015.

Проте, з 05.03.2020 року пенсійним органом безпідставно обчислено страховий стаж позивача з розрахунку 27 років 10 місяців 28 днів, без врахування довідки ВАТ Харківський Водоканалпроект від 16.03.2010 № 08/78 та розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Слов`янськ № 812350 від 01.09.2015.

При цьому відповідач ніяким чином не обґрунтував підстав для зменшення страхового стажу.

Є неприйнятними доводи пенсійного органу, що страховий стаж позивача згідно матеріалів електронної пенсійної справи становить 27 років 10 місяців 28 днів, оскільки відповідно до матеріалів пенсійної справи страховий стаж позивача після призначення пенсії складає саме 32 роки 3 місяці 8 днів.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що здійснюючи перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідач протиправно зменшив страховий стаж позивача, тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з розрахунку страхового стажу 32 роки 3 місяці 8 днів.

Щодо доводів апелянта, що позивач не звертався до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії, як це передбачено Порядком № 22-1, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до вимог Закону № 1058 постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 25.11.2005 № 22-1 ( далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); (…) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

На підставі пункту 2.7 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії (…), приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.3 розділу 4 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

На підставі пункту 4.7 розділу 4 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення (розпорядження) про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, в постановах від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, від 26.02.2020 у справі № 541/543/17-а, від 16.12.2021 у справі № 500/1879/20, зазначав про утримання від надмірного формалізму, якщо позивач при зверненні до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, її перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший не дотримався порядку звернення, проте зміст такої заяви містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка.

Як свідчать матеріали справи 26.07.2024 позивач звернувся з письмовою заявою довільної форми до відповідача з чіткою вимогою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи 32 роки 3 місяці 8 днів.

За таких обставин оформлення заяви не на бланку, як визначено Порядком № 22-1, не може бути підставою для порушення прав позивача на отримання рішення пенсійного органу за результатом розгляду його заяви про перерахунок пенсії.

Як свідчать матеріали справи, відповідач за заявою позивача про перерахунок пенсії жодного рішення не приймав, відповідь на заяву надав листом, чим порушив положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.

Відмовивши ОСОБА_1 в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера - верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо її порушених прав, свобод та інтересів.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем протиправно зменшено страховий стаж позивача з 32 років 3 місяців 8 днів на 27 років 10 місяців 8 днів при перерахунку з 05.03.2020.

Як зазначає позивач, про зменшення йому страхового стажу він дізнався 22 травня 2024 року під час особистого прийому у відділі обслуговування ГУ ПФУ в Донецькій області.

Підставою для звернення до суду з цим позовом позивачем визначено порушення його прав протиправним зменшенням з боку пенсійного органу страхового стажу, що призвело до неправомірного зменшення належних позивачу пенсійних виплат.

Проте, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно.

Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву, або повідомлення про розмір пенсії, стажу на особистому прийомі, не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, повідомлення про зменшення страхового стажу, відповідно, зменшення розміру пенсійних виплат 22 травня 2024 року не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Про порушення свого права позивач повинен був дізнатися саме з часу перерахунку його пенсії 05 березня 2020 року, коли пенсійний орган протиправно зменшив страховий стаж позивача, що потягнуло і зміну розміру пенсійних виплат.

Разом з тим, з позовом про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням страхового стажу 31 роки 3 місяці 8 днів позивач звернувся лише 19 вересня 2024 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України, не зазначивши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Суд не приймає посилання позивача, що про порушення свого права позивач дізнався на особистому прийомі в пенсійному органі 22 травня 2024 року, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Звернувшись до суду з цим позовом 19 вересня 2024 року, позивач заявив позовні вимоги з 05 березня 2020 року, у зв`язку із чим, з урахуванням визначеного вище висновку, вони можуть бути захищені судом з 19 березня 2024 року - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а не з 05 березня 2020 року.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 05 березня 2020 року по 18 березня 2024 року підлягають залишенню без розгляду відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині з ухваленням в цій частині постанови про залишення частини позовних вимог без розгляду.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в частині доводів апеляційної скарги, які не стосуються питання пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині, що не стосується строку звернення позивача до суду з цим позовом.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 123, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі №200/6670/24 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі №200/6670/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за період з 05 березня 2020 року по 18 березня 2024 року.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з розрахунку страхового стажу 32 роки 3 місяці 8 днів за період з 05 березня 2020 року по 18 березня 2024 року залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 200/6670/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 10 березня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв