Справа № 160/34104/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
25 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають в оподаткуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 за час здійснення ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з моменту набрання чинності Законом України №2308-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану», з 09.07.2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з доходу у вигляді грошового забезпечення, нарахованого з 09.07.2022 за час здійснення ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 27.02.2022 перебуває на службі у Збройних Силах України та у період з 27.02.2022 по 13.05.2023,з 23.07.2023 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . У вказаний період відповідачем протиправно утримував з позивача оподаткування у вигляді військового збору. Виходячи з приписів пп.1.7, п.16-1 Підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України відповідач в період дії воєнного стану неправомірно проводив утримання військового збору з грошового забезпечення позивача, одночасно із нарахуванням та виплатою додаткової винагороди за участь в заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, що свідчить про залучення позивача до таких заходів та свідчить про протиправність утримання військового збору. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 26 грудня 2024 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
10 січня 2025 року представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду та не подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
Ухвалою від 20 січня 2025 року суд надав позивачу можливість подати пояснення стосовно клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
27.01.2025 року позивач подав до суду пояснення, в яких зазначив, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 04.01.2024 та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований з 27.02.2022 та станом на теперішній час проходить військову службу у складі Відповідача, із залученням до виконання бойових та спеціальних завдань у складі діючих угруповань військ Сил оборони держави, що підтверджується Довідкою від 05.04.2024 №1062, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою від 03.02.2025 суд у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду відмовив. Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 тримісячного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
10.01.2025 на адресу суду надійшов відзив, відповідно до яких відповідач проти задоволення позову заперечує, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказує, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. Зокрема зазначає, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 27.02.2022 по 28.10.2024. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.10.2024 №333 ОСОБА_1 виключений з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, а з 24.11.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) звільнений з займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримується в списках військової частини НОМЕР_2 . Відтак на теперішній час позивач у військовій частині відсутній та обов`язки військової служби не виконує. Крім того звертає увагу, що позивач не зазначає в який саме період з доходів позивача неправомірно було утримано військовий збір. .
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.02.2022 №33 прийнятий за мобілізаційною потребую на посаду кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та зарахований на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.05.2023 №136 ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 , який вибув до нового місця служби, а саме до військової частини НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.07.2023 №206 ОСОБА_1 призначено на посаду кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та з 23.07.2023 він справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.10.2024 №333 молодшого сержанта ОСОБА_1 виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.11.2024 №366 молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримано в списках військової частини НОМЕР_2 з 24.11.2024.
Таким чином, судом встановлено, що позивач перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 в період з 27.02.2022 по 14.05.2023 та з 23.07.2023 по 28.10.2024. Позивачем даний факт не спростовано.
Позивач зазначає, що у період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 відповідачем протиправно утримано з його доходів оподаткування у вигляді військового збору, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їх джерела права.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Вирішуючи вказаний спір суд враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21 (з урахуванням внесених ухвалою від 30.03.2023).
Підпунктами 1.1 - 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Пункт 16-1 внесений до підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, Законом України від 31.07.2014 № 1621-VII, що набрав чинності 03.08.2014.
Підпункт 1-7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ станом на 19.06.2022 діяв у такій редакції: Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у пунктах 3 і 4 пункту 170.13-1 статті 170 цього Кодексу.
Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) (застосовується до податкових періодів починаючи з 01.05.2018).
Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із Законом № 2308-IX від 19.06.2022 підпункт 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК доповнено новим абзацом, відповідно до якого у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
При цьому, сплату військового збору не можна трактувати як відповідальність у розумінні Податкового кодексу України.
Принцип закріплений у цій статті Конституції України, передбачає, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі N 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Закон України від 19.06.2022 № 2308-IX набрав чинності 09.07.2022.
Відтак, абз. 2 підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України у редакції Закону України від 19.06.2022 № 2308-IX не має зворотної дії в часі, тобто діє тільки на правовідносини, що виникли з 09.07.2022 (день набрання чинності Законом № 2308-IX).
Оскільки з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, а не період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), абзац 3 пп. 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не підлягав застосуванню до спірних правовідносин до 09.07.2022.
Отже, у період з 24.02.2022 по 08.07.2022 грошове забезпечення військовослужбовців підлягало оподаткуванню військовим збором, оскільки було відсутнє правове регулювання, яким би передбачалось звільнення від відрахування військового збору під час дії правового режиму воєнного стану, відтак, відповідні позовні вимоги за період з 27.02.2022 по 08.07.2022 задоволенню не підлягають.
З 09.07.2022 у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи військовослужбовців у вигляді грошового забезпечення на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Водночас, докази здійснення позивачем таких заходів, зокрема, з 09.07.2022 в матеріалах справи відсутні.
Надана довідка від 05.04.2024 №1062 судом не береться до уваги, скільки вказана довідка видана за формою 5, що є підтвердженням лише факту проходження військової служби у військовій частині.
Суд зауважує, що на виконання підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України 30.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» № 1161 (далі - Постанова № 1161).
У редакції, що діяла з 24.03.2023 постанова передбачала, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів».
У редакції Постанови КМУ № 46 від 16.01.2024, яка застосовується з 01.06.2023, вказаний пункт визначав, що підтвердження статусу осіб, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 та абзацом другим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора».
Доказів перебування позивача у таких районах суду не надано.
Судом досліджено картки особового рахунку військовослужбовця за період та Пояснювальна записка від 09.01.2025 №117, відповідно до яких встановлено наступні обставини.
До 01.08.2022 військова частина НОМЕР_2 була зарахована на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 розпорядника коштів третього рівня, а з 01.08.2022 військова частина НОМЕР_5 зарахована встановленим порядком на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_4 розпорядника коштів третього рівня. Таким чином, надати картки особового рахунку військовослужбовця військової ОСОБА_1 за період з 27.02.2022 по 01.08.2022 не має можливості.
Крім того у пояснювальній записці зазначено, що в період з 27.02.2022 по 24.03.2023 відрахування військового збору здійснювалося з усіх доходів ОСОБА_1 .
З 24.03.2023 відрахування військового збору здійснювалося лише з доходу отриманого ОСОБА_1 за період коли останній не брав безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони і стримування збройної агресії російської федерації.
Як слідує з наданих карток і пояснювальної записки підтверджено здійснення компенсації військового збору, що були переплачені з сум грошового забезпечення.
Позивачем не надано заперечень щодо наданого відповідачем розрахунку компенсації сум військового збору.
По іншим періодам, в яких було здійснено утримання військового збору, підстави для звільнення від оподаткування військовим збором доходів позивача у вигляді грошового забезпечення відсутні, а відтак відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають
Відповідно до частин 1, 2статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частин 1, 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню..
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук