Справа № 524/331/25
Суддя: МУРАШОВА Н. В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/12/2025
Справа № 524/331/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.С.,

представника позивача адвоката Зорченка О.В.,

представника відповідача Коломієць О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, поліцейського взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Тесленка Миколи Сергійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Короткий зміст позову.

10.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом, поданим його представником адвокатом Шевченко С.М. до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, поліцейського взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Тесленка М.С., в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3720847 від 24.12.2024 року, винесену поліцейським 2-го взводу 2-ї роти БПП у м. Кременчук УПП в Полтавскій області ДПП капралом поліції Тесленком М.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за змістом оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА№3720847 від 24.12.2024 року, 24.12.2024 року о 12:43 год. у м. Кременчук по просп. Свободи 18, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, повертаючи праворуч, не надав переваги у русі пішоходам б/к 476207, 470909, відеореєстратор 16534, чим порушив п.16.2 ПДР порушення повороту на регульованому і нерегульованому перехресті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Проте оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи. Дійсно ОСОБА_1 у вказаний час та місці керував транспортним засобом, проте перед поворотом праворуч, з дотриманням вимог п.1.10., п.16.2 ПДР, надав перевагу у русі пішоходам, які переходили проїзну частину дороги на регульованому пішохідному переході, впевневшись в безпечності маневру продовжив рух, після чого його зупинили працівники поліції. Такі обставини підтверджені відеозаписом з відеореєстратора поліції. Отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, адже вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР), він не порушував. В ході розгляду справи працівники поліції порушили процедуру, а саме не роз`яснили йому всі права, наведені у ст.268 КУпАП, а саме право знайомитися з матеріалами справи, подавати докази. Винесена працівником поліції постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА№3720847 від 24.12.2024 року не містить необідних реквізитів, а саме не вказано жодних обставин вчинення правопорушення, не зазначено місце на перехресті яких вулиць вчинено правопорушення, яким чином регулювався рух, в якому напрямку він рухався, відсутні дані про пішоходів та їх пояснення, яким не було надано перевагу у русі, хоча вони мали бути зазначені потерпілими у цій справі. Так, у суб`єкта владних повноважень відсутні докази його вини, оскільки вони не зазначені в оскаржуваній постанові. Отже, оскаржувана постанова є необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, тому повинна бути скасована, а провадження у справі закрито.

Короткий зміст відзиву на позов.

Відповідач ДПП НП України подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3720847 від 24.12.2024 року, винесена поліцейським 2-го взводу 2-ї роти БПП у м. Кременчук УПП в Полтавскій області ДПП капралом поліції Тесленком М.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., є законною та обґрунтованою. 24.12.2024 року о 12:43 год. у м. Кременчук по просп. Свободи 18, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110308-45, д.н.з. В, повертаючи праворуч, не надав переваги у русі пішоходам, які переходили проїзну частину дороги, на яку він повертав. Викладені в оскаржуваній постанові обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам, зафіксовані відеореєстратором поліції, а відповідність вимогам закону дій працівника поліції при винесенні оскаржуваної постанови підтверджується відеозаписом з камер поліції, на які є посилання в оскаржуваній постанові.

Відповідач у відзиві зазначав, що пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід, тому водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися. Отже, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході і спрогнозувати можливий розвиток ситуації.

За таких обставин, відповідач наголошував, що перед регульованим пішохідним переходом, позивач не надав перевагу пішоходам, які рухалися через проїзну частину дороги, а не зупиняючись проїхав між цими пішоходами.

Відповідач указував, що під час винесення оскаржуваної постанови позивач був ознайомлений зі своїми правами та фактом вчинення ним правопорушення, а тому спірна постанова є законною та обґрунтованою.

Пояснення третьої особи.

Третя особа поліцейський взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Тесленко М.С. надав письмові пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позов відповідача, в яких просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рух справи.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.01.2025 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука. (а.с.16).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.02.2025 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 , визначено справу розглядати за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.23).

Позиція учасників справи в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 не зв`явився в судове засідання, хоча повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Зорченко О.В. позов підтримав, просив задовольнити з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача Коломієць О.Ю. просила відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.

Третя особа поліцейський взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Тесленко М.С. не з`явився в судове засідання, хоча повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Обставини установлені судом. Мотиви ухваленого рішення з посиланням на норми права.

Згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3720847 від 24.12.2024 року, винесеною поліцейським 2-го взводу 2-ї роти БПП у м. Кременчук УПП в Полтавскій області ДПП капралом поліції Тесленком М.С., 24.12.2024 року о 12:43 год. у м. Кременчук по просп. Свободи 18, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ110308-45, д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи праворуч, не надав переваги у русі пішоходам б/к 476207, 470909, відеореєстратор 16534, чим порушив п.16.2 ПДР порушення водіями транспортних засобів правил повороту на регульованому і нерегульованому перехресті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На поданому суду відповідачем відео з відеореєстратора та камер поліції вбачається, що 24.12.2024 року близько 12:43 год. у м. Кременчуці по просп. Свободи, 18, рухається транспортний засіб ЗАЗ110308-45, д.н.з. НОМЕР_1 , який повертаючи праворуч проїхав по регульованому пішохідному переходу між пішоходами, не змінюючи свою швидкість, не зупинившись, чим не надав перевагу у русі пішоходам, які проходили через проїзну частину дороги на дозвільний сигнал світлофора. За ним рухався транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_2 , який повертаючи праворуч перед пішохідним переходом зупинився, надавши перевагу у русі пішоходам, які в цей час проходили перехрестя по проїзній частині на регульованому пішохідному переході. За ними рухався службовий автомобіль поліції з ввімкненим відеореєстратором, який зафіксував подію правопорушення. В подальшому працівники поліції на службовому автомобілі наздогнали та о 12:44 год. зупинили траснпортний засіб ЗАЗ110308-45, д.н.з. НОМЕР_1 , представились, повідомили про відеофіксацію та причину зупинки, установили особу водія як ОСОБА_1 , роз`яснили права, визначені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України. При цьому ОСОБА_1 не просив запросити адвоката для захисту його прав, фактично не оскаржував дії працівників поліції, лише питав, чи позбавлять його прав, якщо це в-третє його притягають до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Після чого працівники поліції розглянули справу. Поліцейський 2-го взводу 2-ї роти БПП у м. Кременчук УПП в Полтавскій області ДПП капрал поліції Тесленко М.С. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3720847 від 24.12.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам справи, суд зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР.

За правилами пункту 16.2 ПДР на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті, зокрема, настає за порушення правил проїзду перехресть.

Вказане порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР, пішохід особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР, дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до пункту 4.7 ПДР, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до пункту 4.14 ПДР, пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 ПДР надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Суд проаналізував, наданий суб`єктом владних повноважень, відеозапис вчинення позивачем адміністративного правопорушення та встановив, що, за обставин зазначених у оскаржуваній постанові, коли водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснював поворот праворуч, пішоходи на дозвільний сигнал світлофора вже переходили перехрестя та перебували на проїзній частині. Водій ОСОБА_1 не зупинявся перед перехрестям, не зменшував швидкість руху, а проїхав повз пішоходів на певній відстані та проскочив перехрестя перед пішоходами.

Відповідно до п.18.1. ПДР, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п.18.2. ПДР, на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вимога пункту 18.2 ПДР передбачає, що на регульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Тому суд вважає, що, у межах спірних правовідносин, позивач не надав перевагу пішоходам, які рухалися через проїзну частину. У момент переходу, по смузі руху, не зупиняючись, не зменшивши швидкість руху, проїхав автомобіль під керуванням позивача.

Тобто, пішоходи, впевнившись у відсутності небезпеки, почали перехід проїзної частини у спеціально відведеному для цього місці. Відповідно, свідомо не зупинившись перед нерегульованим перехрестям, в той час, як пішоходи почали рух, позивач безумовно створив їм небезпеку, чим порушив норму п.16.2 ПДР.

З урахуванням таких висновків, суд вважає, що позивачем було допущено порушення вимог пункту 16.2 ПДР.

Й такий висновок суду першої інстанціх відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.12.2019 року у справі №751/4821/17.

Суд вважає такими, що не відповідають положенням п.1.10. ПДР доводи в позові, що ОСОБА_1 не порушив вимоги п.16.2. ПДР, оскільки під час переїзду ним регульованого перехрестя він дав дорогу пішоходам, бо жоден з пішоходів, які в цей час проходили проїзну частину по регульованому пішохідному переходу, - не змінили свій рух або швидкість.

Так, за змістом пункту 1.10 ПДР, вимога до учасника дорожнього руху дати дорогу, тобто не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів, якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, вказує на можливе вчинення таких дій пішоходами за певних умов, й не вимагає безпосереднього вчинення таких дій пішоходами.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі Інструкція № 1395)

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, встановити особу, яка є суб`єктом правопорушення та притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснити їй права, передбачені ст.63 Контституції України та ст.268 КУпАП, розглянути її клопотання, заслухати пояснення, по-третє, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

На підставі поданого відеозапису з камер та реєстратора працівників поліції, суд вважає, що працівник поліції Тесленко М.С. дотримався вимог законодавства під час розгляду справи про порушення ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з порушенням вимог п.16.2. ПДР під час повороту праворуч та проїзду регульованого перехрестя, виніс постанову про адміністративне правопорушення, в якій правильно кваліфікував дії правопорушника за ч.2 ст.122 КУпАП, із накладенням стягнення в межах санкції.

Водночас, суд вважає безпідставними твердження в позовній заяві про невідповідність вимогам ст.283 КУпАП оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3720847 від 24.12.2024 року. Зокрема оскаржувана постанова містить найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення ; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а саме є посилання на відео з камер та відеореєстратора поліції. В той час як під час розгляду справи особа, який притягався до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не наводив мотиви своєї невинуватості, не просив надати йому захисника, лише переймався, що після притягнення його в-третє до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері транспорту, він може втратити право керування транспортним засобом, а відповідно і роботу.

Суд критично відноситься к твердженням в позові про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у порушенні п.16.2. ПДР з підстав, що оскаржувана постанова не містить даних про потерпілих, їх пояснень, оскільки на підтвердження вини ОСОБА_1 було подано відеозапис з реєстраторів та камер працівників поліції, посилання на які є в постанові. А відібрати пояснення у пішоходів працівники поліції об`єктивно не мали можливості, оскільки змушені були наздоганяти правопорушника та зупинили його на відстані від місця вчинення правопорушення.

За таких обставин суд вважає законною оскаржену постанову у справі про адміністративне правопорушення, й не вбачає підстав для задоволення позову Соловйова.

А тому відповідно до положень ст.139 КАСУ відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 251, 288 КУпАП, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, поліцейського взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Тесленка Миколи Сергійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 11.03.2025 року з підстав перебування судді у нарадчій кімнаті по справі №537/564/22, й в подальшому тимчасової непрацездатності судді до 10.03.2025 року.

Суддя Мурашова Н.В.