Справа № 640/25461/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року справа №640/25461/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Аудиторська фірма "Аналітик" до Міністерства фінансів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Аудиторська фірма "Аналітик" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства фінансів України від 18.06.2019 №250 в частині включення Приватного акціонерного товариства "Аудиторська фірма "Аналітик" до плану проведення перевірок.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно включено позивача до Плану проведення перевірок на 3 квартал 2019 року, оскільки ПАТ «Аудиторська фірма «Аналітик» не був задіяний у фінансових операціях клієнтів, про які він би був зобов`язаний повідомляти Держфінмоніторинг. Крім того, вказує, що наказ про проведення перевірки оформлений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки план проведення перевірок підписаний в.о. директора департаменту податкової політики Максименко Л.П., а не Міністром фінансів, що є самостійною підставою для його скасування. Просив позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, у письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що доводи, викладені в позовній заяві ПАТ «Аудиторська фірма «Аналітик» фактично ґрунтуються на підміні понять та визначень, які містяться у законодавстві, суб`єктивному трактуванні норм закону, оскільки ці норми містять імперативні положення, з яких чітко вбачається позиція законодавця у відносинах, що склалися та які не передбачають різного тлумачення. Таким чином, обґрунтування позову в інтерпретації позивача, є лише його суб`єктивними припущеннями, а отже вони не можуть враховуватися в якості належних та достатніх доказів в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій звернув увагу, що фінансовий моніторинг поширюється лише у випадках, передбачених ст. 6, 8 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". А тому, на позивача не поширюється дія Порядку №489 і позивач не підлягає перевірці. Крім того, з 28.04.2020 набуває чинності Закон № 361-IX, в якому виключено фразу "аудит", що свідчить про підтвердження законодавцем факту, що аудит не пов`язується і забезпеченням діяльності юридичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2019 вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю, та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Лисенко В.І.

Ухвалою суду від 20.08.2024 прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Наказом Мінфіну від 18.06.2019 № 250 «Про затвердження Плану проведення перевірок на III квартал 2019 року» на підставі п. 1 ч. 2 ст. 14 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", Порядку проведення перевірок Міністерством фінансів України суб`єктів первинного фінансового моніторингу №489, затверджено План проведення Міністерством фінансів України перевірок щодо дотримання суб`єктами первинного фінансового моніторингу, в тому числі ПАТ «АНАЛІТИК», вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення на III квартал 2019 року.

На виконання вказаного наказу Міністерством фінансів України видано посвідчення №98 від 03.07.2019 на право проведення планової перевірки ПАТ «АНАЛІТИК».

Підставою для проведення перевірки, як зазначає у відзиві на позовну заяву відповідач, стало те, що відповідно до відкритої та публічної інформації, розміщеної на офіційному інтернет-порталі Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради ПАТ «АНАЛІТИК»:

25.04.2018 здійснював аудит КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги Дарницького району м. Києва» (копії першої та останньої сторінки звіту роздрукованої з сайту додаються);

02.03.2018 - здійснював аудит КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва» (копії першої та останньої сторінки звіту роздрукованої з сайту додаються);

25.04.2018 - здійснював аудит комунального підприємство «Водно- інформаційний центр» виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації.

Також відповідно до відкритої та публічної інформації розміщеної на офіційному сайті ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» ПАТ «АНАЛІТИК» здійснював 24.04.2019 аудит ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України».

А тому, як вбачається з відкритої та публічної інформації та про що не заперечує сам позивач, протягом 2018-2019 років позивач надавав аудиторські послуги на підставі договорів про проведення аудиту (аудиторські перевірки), тобто здійснював, як обов`язковий так і ініціативний аудит фінансової звітності. А відтак, ПАТ «АНАЛІТИК» зобов`язане виконувати вимоги пункту 1 частини другої статті 6 Закону.

Позивач, вважаючи наказ Міністерства фінансів України від 18.06.2019 №250 в частині включення Приватного акціонерного товариства "Аудиторська фірма "Аналітик" до плану проведення перевірок протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 8 Закону від 14.10.2014 № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон) передбачено, що виконання обов`язків суб`єкта первинного фінансового моніторингу забезпечується адвокатами, адвокатськими бюро та об`єднаннями, нотаріусами, особами, які надають юридичні послуги, аудиторами, аудиторськими фірмами, суб`єктами господарювання, що надають послуги з бухгалтерського обліку, у разі, якщо вони задіяні у фінансовій операції для свого клієнта щодо:

купівлі-продажу нерухомості; управління активами клієнта; управління банківським рахунком або рахунком у цінних паперах;

залучення коштів для утворення юридичних осіб, забезпечення їх діяльності та управління ними;

утворення юридичних осіб, забезпечення їх діяльності (включаючи аудит) чи управління ними, а також купівлі-продажу юридичних осіб (корпоративних прав).

Перша частина статті 8 Закону регламентує випадки, за яких обов`язки суб`єкта первинного фінансового моніторингу виконують: адвокати, адвокатські бюро та об`єднання; нотаріуси; особи, які надають юридичні послуги (маються на увазі суб`єкти господарювання); аудитори, аудиторські фірми; - суб`єкти господарювання, що надають послуги з бухгалтерського обліку.

Виконання відповідних обов`язків забезпечується вказаними вище спеціально визначеними суб`єктами первинного фінансового моніторингу у разі, якщо вони задіяні у конкретно визначених фінансових операціях для свого клієнта.

Це операції щодо: ґ) утворення юридичних осіб, забезпечення їх діяльності (включаючи аудит) чи управління ними, а також купівлі-продажу юридичних осіб (корпоративних прав).

Зазначена норма покриває різновиди фінансових операцій щодо: утворення юридичних осіб; забезпечення діяльності юридичних осіб (включаючи аудит); управління юридичними особами; купівлі-продажу юридичних осіб (корпоративних прав).

Закон не визначає коло правочинів, віднесених до забезпечення діяльності юридичних осіб та управління ними, в розумінні частини 1 статті 8 Закону та конкретизує (уточнює), що аудит підпадає під забезпечення діяльності юридичних осіб.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про аудиторську діяльність»:

Аудиторська діяльність - підприємницька діяльність, яка включає в себе організаційне і методичне забезпечення аудиту, практичне виконання аудиторських перевірок (аудит) та надання інших аудиторських послуг;

Аудит - перевірка даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності суб`єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил (внутрішніх положень суб`єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» аудиторські послуги - аудит, огляд фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, виконання завдань з іншого надання впевненості та інші професійні послуги, що надаються відповідно до міжнародних стандартів аудиту.

Аудит фінансової звітності - аудиторська послуга з перевірки даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності та/або консолідованої фінансової звітності юридичної особи або представництва іноземного суб`єкта господарювання, або іншого суб`єкта, який подає фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність групи, з метою висловлення незалежної думки аудитора про її відповідність в усіх суттєвих аспектах вимогам національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, міжнародних стандартів фінансової звітності або іншим вимогам.

Аудит може проводитися з ініціативи суб`єкта господарювання, а також у випадках, передбачених законом (обов`язковий аудит).

Обов`язковий аудит фінансової звітності - аудит фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності) суб`єктів господарювання, які відповідно до законодавства зобов`язані оприлюднити або надати фінансову звітність (консолідовану фінансову звітність) користувачам фінансової звітності разом з аудиторським звітом, що проводиться суб`єктами аудиторської діяльності на підставах та в порядку, передбачених цим Законом.

Аудиторський звіт - документ, підготовлений суб`єктом аудиторської діяльності за результатами аудиту фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності) відповідно до міжнародних стандартів аудиту та вимог цього Закону.

Статтею 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено перелік підприємств, діяльність яких підлягає обов`язковому аудиту та оприлюдненню фінансової звітності разом з аудиторським висновком.

Як встановлено у ході розгляду справи, протягом 2018-2019 років позивач надавав аудиторські послуги на підставі договорів про проведення аудиту (аудиторські перевірки), тобто здійснював, як обов`язковий так і ініціативний аудит фінансової звітності.

Крім того, абзацом одинадцятим пункту 5 частини VI Положення здійснення фінансового моніторингу суб`єктами первинного фінансового моніторингу, державне регулювання і нагляд за діяльністю яких здійснює Міністерство фінансів України, затвердженого наказом МФУ від 22.12.2015 № 1160 визначено, що аудитори, аудиторські фірми, суб`єкти господарювання (фізичні особи - підприємці), що надають послуги з бухгалтерського обліку, забезпечують виявлення фінансових операцій між замовником аудиторської або бухгалтерської послуги і його контрагентами та проводять їх реєстрацію і повідомляють Держфінмоніторинг, якщо у суб`єкта виникають підозри, які ґрунтуються на ознаках, визначених статтею 16 Закону.

Разом з тим слід зазначити, що згідно із пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону аудиторські фірми зобов`язані стати на облік у спеціально уповноваженому органі (Держфінмоніторингу) як суб`єкт первинного фінансового моніторингу (далі - суб`єкт) та повідомляти Держфінмоніторинг в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, про: призначення чи звільнення відповідального працівника; призначення особи, яка тимчасово виконуватиме обов`язки відповідального працівника у разі його відсутності; зміну відомостей про суб`єкта та/або про відповідального працівника чи особу, яка тимчасово виконує його обов`язки; припинення діяльності суб`єкта.

Подання суб`єктами до Держфінмоніторингу інформації, необхідної для взяття їх на облік, врегульовано Порядком подання інформації для взяття на облік (зняття з обліку) суб`єктів первинного фінансового моніторингу, виявлення та реєстрації, а також подання суб`єктами первинного фінансового моніторингу Державній службі фінансового моніторингу інформації про фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу, іншої інформації, що може бути пов`язана з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 р. № 552 (далі - Порядок № 552).

Абзацом 2 частини 5 Порядку № 552 визначено, що спеціально визначені суб`єкти зобов`язані стати на облік у Держфінмоніторингу як суб`єкти не пізніше дня встановлення ділових відносин з клієнтом (проведення фінансової операції) у випадках, визначених статтею 8 Закону.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону Міністерство фінансів України здійснює державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, в тому числі щодо аудиторів та аудиторських фірм.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону Мінфін як суб`єкт державного фінансового моніторингу в межах своїх повноважень зобов`язаний, в тому числі:

- здійснювати нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення за діяльністю відповідних суб`єктів первинного фінансового моніторингу, зокрема шляхом проведення планових та позапланових перевірок, у тому числі безвиїзних, у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, який згідно з цим Законом виконує функції регулювання і нагляду за суб`єктом первинного фінансового моніторингу;

- вимагати від суб`єктів первинного фінансового моніторингу виконання вимог законодавства, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а в разі виявлення порушень вимог законодавства вживати заходів, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку проведення перевірок Міністерством фінансів України суб`єктів первинного фінансового моніторингу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 06.05.2015 № 489, підставою для проведення Мінфіном планової перевірки суб`єкта та/або його відокремлених підрозділів щодо дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення є включення його до плану проведення перевірок на відповідний квартал. План проведення перевірок затверджується наказом Мінфіну.

Плановою перевіркою охоплюється перелік питань, що стосуються додержання суб`єктом та/або його відокремленим підрозділом обов`язків, визначених статтями 6 - 12, 17, 23 Закону, а також іншими нормативно- правовими актами, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

За таких обставин, враховуючи, що позивач надавав аудиторські послуги на підставі договорів про проведення аудиту (аудиторські перевірки), тобто здійснював, як обов`язковий так і ініціативний аудит фінансової звітності, ПАТ «АНАЛІТИК» зобов`язане виконувати вимоги пункту 1 частини другої статті 6 Закону.

А тому, на думку суду, відповідачем правомірно видано Наказ Мінфіну від 18.06.2019 № 250 «Про затвердження Плану проведення перевірок на III квартал 2019 року», яким затверджено План проведення Міністерством фінансів України перевірок щодо дотримання суб`єктами первинного фінансового моніторингу, в тому числі ПАТ «АНАЛІТИК», вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення на III квартал 2019 року.

При цьому, доводи позивача про те, що ПАТ «Аудиторська фірма «Аналітик» не був задіяний у фінансових операціях клієнтів, про які він би був зобов`язаний повідомляти Держфінмоніторинг, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, спеціально визначені суб`єкти первинного фінансового моніторингу (в даному випадку аудитори, аудиторські фірми) зобов`язані стати на облік у Держфінмоніторингу як суб`єкти не пізніше дня встановлення ділових відносин з клієнтом (проведення фінансової операції) у випадках, визначених статтею 8 Закону.

При цьому, на аудиторів та аудиторських фірми поширюється норма «у разі якщо вони задіяні у фінансовій операції для свого клієнта» пункт ґ) утворення юридичних осіб, забезпечення їх діяльності (включаючи аудит) чи управління ними, а також купівлі-продажу юридичних осіб (корпоративних прав) частини першої статті 8 Закону.

Отже, аудитори та аудиторські фірми зобов`язані дотримуватись вимоги пункту 1 частини другої статті 6 Закону, у разі, якщо вони на підставі укладених зі своїми клієнтами (замовниками) договорів здійснюють аудит (надають аудиторські послуги) для своїх клієнтів.

Щодо доводів позивача, що оскаржуваний Наказ про проведення перевірки оформлений з порушенням норм чинного законодавства, а саме, що план проведення перевірок підписаний в.о. директора департаменту податкової політики Максименко Л.П., а не Міністром фінансів, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 46 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою КМУ від 17.01.2018 №55 додатки нормативно-правового характеру (положення, інструкції, правила, порядки тощо), що затверджуються розпорядчими документами, підписуються керівниками структурних підрозділів установи на лицьовому боці останнього аркуша додатка.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, у спірному випадку, суд вважає, що відповідач приймаючи наказ діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.