Справа № 120/14557/24
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 березня 2025 р. Справа № 120/14557/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" № 713 від 14.07.2021 (далі - Постанова № 713), протиправно не призначено щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. з 01.07.2021. При цьому, позивач зазначив, що на його звернення щодо встановлення такої виплати відповідачем протиправно відмовлено.

Позивач звертає увагу на те, що перерахунок його пенсії після 01.03.2018 здійснено не з підстав винесення постанови уряду щодо проведення перерахунку пенсії чи зміни складових грошового забезпечення, а для відновлення порушеного права на отримання пенсії у повному обсязі на виконання рішення суду.

Вважає, що відповідачем порушено його право на отримання у належному розмірі щомісячної надбавки до пенсії відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, під час перерахунку пенсії з 01.07.2021 відповідачем протиправно застосовано 70% грошового забезпечення, а не 71%, як те було призначено позивачу.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, які суперечать вимогам законодавства України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

25.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що Постановою №713 встановлено, зокрема, для осіб, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, при цьому обумовлено, що вказана доплата не виплачується у разі коли пенсія переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. У такому випадку щомісячна доплата встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. Відповідач зазначає, що основний розмір пенсії позивача після 01.03.2018 на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 540/1830/21 збільшився, тому підстави для встановлення щомісячної доплати по Постанові №713 у відповідача відсутні.

Позивачем надано відповідь на відзив.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області з жовтня 2024 як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію, передбачену Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та, деяких інших осіб" № 2262-XII.

Пенсія позивачу призначена у 2005 році з розрахунку 71% грошового забезпечення.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 540/1830/21 зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.02.2021 р. №8/1/501 з урахуванням посадового окладу 18 тарифний розряд 4230,00 грн., окладу за військовим званням капітан 1270,00 грн., надбавки за вислугу років 50% - 2750,00 грн., надбавки за особливості проходження служби 78% - 6435,00 грн., надбавки за роботу з таємними документами 10% - 423,00 грн., надбавки за класну кваліфікацію 7% - 296,10 грн., премії 57% - 2411,10 грн, починаючи з 01.04.2019 р.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату щомісячної доплати до пенсії з 01.07.2021. Відповідач на заяву позивача повідомив листом, що після перерахунку пенсії позивача її розмір збільшився більше ніж на 2000 грн, а тому така доплата позивачу не встановлювалась.

Також, під час здійснення перерахунку пенсії відповідачем застосовано при обрахунку пенсії 70 % грошового забезпечення.

Вважаючи вказане протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо щомісячної доплати.

Частиною 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених КМУ.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 1 Постанови № 713 установлено з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону № 2262-ХІІ, до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

Отже особам, які отримують пенсію за нормами Закону № 2262-ХІІ з 01.07.2021 установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн, виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

Тому основним питанням по даній справі є те, чи здійснювався позивачу перерахунок пенсії з 01.03.2018 та чи є перерахунок пенсії, на виконання рішення суду, перерахунком, у розумінні вказаних вище норм. На два вказані питання суд зазначає, що ні.

Суд звертає увагу, що перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

До таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах при розгляді справ в аналогічних правовідносинах, в тому числі у постанові від 08.11.2022 у справі № 420/2473/22, який, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд повинен враховувати.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що виплата щомісячної доплати в розмірі до 2000,00 грн. позивачеві не встановлена.

В той же час, суд дійшов висновку, що перерахунки пенсії позивача проводилися не у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або введення для позивача нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тобто не з підстав встановлених Законом № 2262-XII, без відповідної заяви позивача чи рішення КМУ.

Підставою ж для таких перерахунків слугували рішення суду, якими було поновлено право позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Матеріалами справи підтверджується факт того, що після виконання рішення суду, розмір пенсії позивача збільшився. Однак збільшення розміру пенсії на підставі рішення суду в контексті спірних відносин не може розцінюватися як збільшення розміру пенсії у відповідності до норми абз. 3 п. 1 Постанови № 713.

Відтак відповідач протиправно керувався нормою абз. 3 п. 1 Постанови № 713, чим порушив вимоги ст. 2 КАС України. Тому позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн, відповідно до Постанови № 713.

Суд звертає увагу, що не нарахування щомісячної доплати до пенсії у належному розмірі є пасивною формою поведінки, а тому належним способом захисту порушеного права буде саме визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Отже, суд задовольняє дану вимогу шляхом зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу відповідну доплату з 01.07.2021, з урахуванням виплачених сум.

Щодо перерахунку та виплати пенсії з розрахунку 71% грошового забезпечення.

На час призначення пенсії позивачу норма ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ передбачала, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Як встановлено судом, пенсія позивачу призначена з розрахунку 71% сум грошового забезпечення.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України № 2262-ХІІ, згідно яких цифри "90" замінено цифрами "80". У той же час згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього ж закону обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

У подальшому Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII внесено зміни у частину 2 статті 13 Закону України № 2262-ХІІ, якими цифри "80" (відсотків) замінено цифрами "70".

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинній на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії з 01.07.2011) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Суд зазначає, що дана норма Закону стосується виключно призначення пенсії за вислугу років, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Нормою, яка регулює перерахунок вже призначеної пенсії є саме ст. 63 Закону № 2262-ХІІ. Суд звертає увагу, що норма ст. 63 Закону № 2262-ХІІ не містить жодних положень щодо відсоткового обмеження пенсії при здійсненні її перерахунку.

Відповідно до протоколів перерахунку пенсії з 01.01.2020, 01.07.2021, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 відповідачем застосовано 70 % грошового забезпечення при обрахунку пенсії. Натомість позивачу було призначено пенсію з розрахунку 71%, що вбачається з витягу з протоколу про призначення пенсії.

Враховуючи той факт, що відповідач при здійсненні перерахунку позивачу вже призначеної пенсії керувався нормою закону, яка регулює порядок призначення пенсії, суд вважає що відповідач діяв всупереч ч. 2 ст. 19 Конституції України, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того суд враховує, що ст. 58 Конституції України закріплено принцип незворотності дії в часі законів та інших правових актів, відповідного до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Імперативність даної норми полягає в тому, що зміна розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців не може мати наслідком скасування вже призначеного пенсіонеру відсоткового співвідношення пенсії до грошового забезпечення у розмірі 71%, з якого і повинен бути проведений відповідний перерахунок.

Отже, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо перерахунку раніше призначеної пенсії позивачу з розрахунку 70 % відповідних сум грошового забезпечення не відповідають критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд звертає увагу, що в рамках даного спору не розглядаються вимоги щодо зобов`язання перерахувати пенсії з розрахунку 71% грошового забезпечення за період з 01.01.2018 по 30.06.2021, і вказані вимоги можуть бути предметом окремого позову.

Таким чином, з урахуванням прохальної частини позову, та вимог, про які зазначено позивачем, вимога задовольняється судом в цій частині, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивача 01.07.2021 з розрахунку 70% грошового забезпечення та зобов`язує відповідача здійснити такий перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 71% сум грошового забезпечення та фактично виплачених сум.

Щодо доводів відповідача відносно строку звернення до суду з цим позовом, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися" у значенні ч. 2 ст. 122 КАС України дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав.

Відтак при визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності).

Так суд враховує, що факт не виплата відповідачем позивачу доплати обумовлювався виконанням рішення суду про перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого розмір отримуваної ним пенсії істотно збільшився (щонайменше на понад 2000 грн., про що зазначає сам відповідач).

У зв`язку з цим суд доходить висновку, що позивач не міг дізнатися про не виплату йому спірної доплати до пенсії, оскільки, по-перше, закономірно розраховував на те, що відповідач, як орган державної влади, буде діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, тобто виконуватиме вимоги Постанови № 713 в тому числі після перерахунку пенсії на виконання судового рішення, і, по-друге, отримавши пенсію у новому розмірі був позбавлений можливості зробити для себе висновок про припинення виплати спірної доплати, оскільки розмір його пенсії де-факто збільшився.

Відтак у даному випадку суд вважає застосовною правову позицію Верховного Суду, наведену, приміром, у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 та від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18, відповідно до якої при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у соціальній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки не можуть слугувати меті легалізації допущених пенсійним органом прав пенсіонера і що у спорах, які виникають з органами Пенсійного фонду, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок, а тому у цьому разі початок перебігу строку звернення до адміністративного суду необхідно пов`язувати з датою отримання листа-відповіді (листа-роз`яснення) від органу Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що після виникнення у позивача сумніву щодо правильності нарахування та виплати йому доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., позивач звернувся до відповідача з заявою, у відповідь на яку отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.10.2024.

В листі повідомлялося, що оскільки позивачеві проводився перерахунок пенсії на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі за №540/1830/21, в результаті якого основний розмір пенсії збільшився більш ніж на 2000 грн, щомісячна доплата відповідно до Постанови №713 йому не встановлювалась.

Таким чином, суд вважає, що обчислення перебігу строку звернення до адміністративного суду з цим позовом необхідно пов`язувати саме з вказаним листом-відповіддю, а отже, такий строк позивачем не пропущений.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Водночас прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає в тому, щоб не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

В рішеннях від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Есколано Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача.

При цьому суд додатково враховує, що Верховний Суд в своїх останніх рішеннях у справах цієї категорії (постанови від 17.05.2023 у справі № 620/5518/22 та від 24.05.2023 у справі № 400/2732/22) не порушував питання строку звернення до адміністративного суду, хоча уповноважений на це в силу положень ст. 354 КАС України.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. Таким чином, поверненню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо ненарахування з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб", а також в ненарахуванні та невиплаті йому пенсії в розмірі 71% від грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб" в розмірі 71% від грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович