Справа № 240/10963/24
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/10963/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 08.03.2024 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», та проводити виплату з 20.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Житомирській області як отримувач пенсії по інвалідності. Вважаючи, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", подавши усі необхідні документи, однак отримала рішення про відмову у призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

16.07.2024 на адресу суду від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив на адміністративний позов вх. №40256/24 відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в позові. В обґрунтування відзиву відповідач вказав, що після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 08.03.2024 №04 про відмову у переведенні на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до норм статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з тим, що у заявника на дату звернення необхідний період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 недостатній для призначення пенсії.

Так, за результатами розгляду заяви про переведення на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку від 29.01.2024 та доданих до неї документів, а саме з поданої довідки про проживання від 29.01.2024 №14/06-19, виданої Горщаківською сільською радою позивач з 28.01.1986 по 08.09.1988 була зареєстрована у с.Вигів, Коростенського району, яке згідно з Постановою №106 віднесене до зони гарантованого добровільного відселення, однак у даній довідці відсутня інформація про постійне проживання. Крім того, згідно поданого диплому НОМЕР_1 та запису у трудовій книжці з 01.09.1987 по 01.04.1992 позивач навчалася в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті, даний населений пункт не віднесений до зони гарантованого добровільного відселення.

За поданими документами право на зниження пенсійного віку на 6 років не підтверджено.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення (а.с.54-55).

Про зміст рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 19.03.2024 повідомлено позивачу (а.с.20).

24.07.2024 на адресу суду від ГУ ПФУ в м.Києві надійшов відзив на адміністративний позов вх. №41365/24 відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в позові. В обґрунтування відзиву відповідач вказав, що позивач 29.01.2024 звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про переведення на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно з ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». Вказана заява опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів та за принципом екстериторіальності була передана до ГУ ПФУ в м.Києві. Головним управлінням ПФУ в м.Києві розглянуто заяву ОСОБА_1 та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 08.03.2024 №04 про відмову у переведенні на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку у зв`язку із не підтвердженням факту постійного проживання, роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 3 роки. Так, відповідачем під час розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів встановлено, що з 12.05.1992 по 24,01.2024 позивач постійно проживала в м.Коростені, Житомирської області, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 «Про перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Відповідно до довідки про проживання від 29.01.2024 №14/06-19 позивач з 28.01.1986 по 08.09.1988 була зареєстрована у с.Вигів, Коростенського району, яке згідно Постанови №106 віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона), однак в даній довідці відсутня інформація про постійне проживання заявника.

У той же час, відповідно до диплому НОМЕР_1 та запису №2 трудової книжки НОМЕР_2 від 10.07.1987, ОСОБА_1 з 01.09.1987 по 01.04.1992 навчалася в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті.

Виходячи з вищевикладеного позивач не має права на пенсію зі зниження пенсійною віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ, оскільки станом на 01.01.1993 не прожила у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач з 08.04.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності.

Позивач вважає, що відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, оскільки 19.01.2024 досягла відповідного пенсійного віку та має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ої категорії, необхідний страховий стаж та право на початкову величину зниження пенсійного віку.

У зв`язку із чим, 29.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із відповідною заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ з 20.01.2024, тобто з дня, що настав за днем досягнення нею пенсійного віку, так як звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення мною пенсійного віку.

04.04.2024 позивач отримала від ГУ ПФУ в Житомирській області лист-повідомлення від 19.03.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки документально не підтверджено 3 роки постійного проживання (роботи) станом на 01.01.1993 на території зони гарантованого добровільного відселення (а.с.20).

Крім того, 05.04.2024 позивач отримала від ГУ ПФУ в Житомирській області лист про повернення надмірно виплаченої суми пенсії в сумі 2973 грн 27 коп., яка була нарахована в період з 29.01.2024 по 29.02.2024 із застосуванням ст.55 Закону №796-ХІІ (а.с.22).

Позивач вважає таке рішення протиправним, та звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи по 31 грудня 2017 року мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ).

За змістом п.3 ч.1 ст.11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

В абзаці восьмому ч.1 п.3 ст.14 Закону №796-ХІІ визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу п`ятого п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 по 31.07.1986.

Відповідно до положень ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Частинами 3, 4 статті 15 Закону №796-ХІІ встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради від 24.01.2024 №254 ОСОБА_1 з 25.12.1980 та з 12.05.1992 по теперішній час (за виключенням періоду навчання у Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті) проживала по вул.9 Травня, 21, м.Коростень, Житомирської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.25).

Крім того, згідно довідки від 29.01.2024 №14/06-19, виданої Горщаківською сільською радою позивач з 28.01.1986 по 08.09.1988 була зареєстрована у с.Вигів, Коростенського району, яке згідно з Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.26).

Відповідно до архівного витягу від 07.02.2024 №С/29, виданого архівним відділом Коростенської РДА Житомирської області ОСОБА_1 вступила в члени колгоспу імені «Перше травня», яке знаходиться у с.Вигів, Коростенського району, Житомирської області та пішла працювати в колгосп (а.с.27).

Село Вигів, Коростенського району, Житомирської області розташоване в 11 кілометрах від міста Коростеня і також, як і місто Коростень відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

10.07.1987 ОСОБА_1 вступила в члени колгоспу імені «Перше травня» с.Вигів, Коростенського району. Житомирської області та пішла працювати різноробочою для отримання направлення для вступу до Кам`янець-Подільського сільськогосподарського інституту, до якого вступила і навчалася з 01.09.1987 по 03.04.1992 (копія диплома, трудової книжки а.с.31, 34-45).

У період вільний від навчання, а саме на вихідні, святкові та щорічні літні та двотижневі зимові канікули позивач проживала та була зареєстрована у м.Коростень, Житомирської області, що сумарно, за винятком проходження виробничої практики, складає повних 9 місяців тільки літніх та зимових канікул, не враховуючи період святкових та вихідних днів, що підтверджується акт ОСН - Спілки голів окружних будинкових вуличних комітетів за вихідним №158 від 31.05.2024 (а.с.32).

Крім того, у період з 15.07.1991 по 02.12.1991 позивач проходила виробничу практику у колгоспі «Перше Травня», с.Вигів, Коростенського району, Житомирської області, що підтверджується архівними довідками від 19.04.2024 за №01-20/24-286 та від 06.02.2024 за вих. №С/21 (а.с.29-30).

У підсумку, період проживання (роботи), навчання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 03 роки 02 місяці 17 днів, а саме:

- з 26.04.1986 по 31.08.1987 01 рік 04 місяці 05 днів (навчання у школі в місті Коростень, що підтверджується атестатом (а.с.28), трудова діяльність в колгоспі «Перше Травня», с.Вигів, Коростенського району, Житомирської області, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.34-45);

- з 15.07.1991 по 02.12.1991 - 04 місяці 19 днів (виробнича практика у колгоспі «Перще Травня», с.Вигів, Коростенського району, Житомирської області, що підтверджується архівною довідкою про направлення на практику (а.с.29) та архівною довідкою про нарахуванням заробітної плати (а.с.30);

- з 23.04.1992 по 31.12.1992 - 08 місяців 08 днів (трудова діяльність та проживання в зоні гарантованого добровільного відселення (3 зона), що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.34-45) та довідці про проживання від від 24.01.2024 №254 (а.с.25);

- з 01.09.1987 по 03.04.1992 - 09 місяців 15 днів (період літніх канікул по 2 місяці за 1988, 1989, 1990 роки та 1 місяць за 1991 рік та зимових канікул по 15 днів за 1988, 1989, 1990, 1991, 1992 роки, за виключенням періоду проходження виробничої практики (15.07.1991 - 02.12.1991), що підтверджується актом ОСН - Спілки голів окружних будинкових вуличних комітетів за вихідним №158 від 31.05.2024 (а.с.32).

Також, відповідно до положень ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Позивач є особою, яка потерпіла від аварії на ЧАЕС (3) категорії та постійно проживала та працювала у м.Коростень, Житомирської області та с.Вигів, Коростенського (Олевського) району, Житомирської області, що підтверджується копією посвідчення та довідками про місце проживання та реєстрації (а.с.16-17, 25-26).

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України №106 від 23.07.1991 с.Вигів, Коростенського (Олевського) району, Житомирської області та м.Коростень, Житомирської області віднесені до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом.

Позивач має статус особи яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи категорія 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Житомирською облдержадміністрацією 26.09.2019 (а.с.16).

Відповідно до п.2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 5 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Пунктом 10 Порядку №551 передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Отже, аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Однак, єдиним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-ХІІ, є виключно посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Довідки про періоди роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 08.05.2018 у справі №708/1022/17, від 21.11.2019 у справі №572/47/17, від 06.04.2020 у справі №752/15346/17, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 у справі №398/494/17 та в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при вирішенні даної справи.

Отже, наявне у позивача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 підтверджує той факт, що станом на 01.01.1993 вона проживала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що надає їй право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Наявне у позивача посвідчення недійсним не визнавалось, її статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи не оспорювався, доказів фактичного проживання або реєстрації місця проживання позивача в іншому місті, аніж с.Вигів, Коростенського (Олевського) району, Житомирської області та м.Коростень, Житомирської області відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не наводять.

Посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи АЕС є підтвердженням того, що позивач постійно проживала чи працювала на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі їй посвідчення та зазначене посвідчення недійсним не визнавалось.

Таким чином, наявність посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання позивача станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.08.2022 у справі №357/6372/17.

Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, її наявний страховий стаж відповідав вимогам ст.26 Закону №1058-VІ, з урахуванням права, встановленого нормою статті 55 Закону №796-ХІІ, а висновки відповідачів про не проживання позивача станом на 01.01.1993 не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення та відсутність у неї права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є безпідставними.

Таким чином, наявними документами підтверджено проживання та роботу позивача у зоні гарантованого добровільного відселення у с.Вигів, Коростенського (Олевського) району, Житомирської області та м.Коростень, Житомирської області станом на 01.01.1993 понад 3 роки, що згідно вимог ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, є достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Отже, позивач має право на зниження пенсійного віку на 6 років.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, приймаючи рішення від 08.03.2024 №04 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ діяло протиправно, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та скасувати його.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку з 20.01.2024, як способу відновлення прав позивача, суд зазначає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (Абзац перший частини 1 статті 45 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У пункті 145 рішення від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені нормами Законів №1058-IV, Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення". Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені також законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Як вже встановлено судом, у позивача наявні всі умови (страховий стаж не менше 15 років, період проживання (праці) на території зони гарантованого добровільного відселення - понад 3 роки), які є достатніми для призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Отже, виходячи із вищевикладеного суд вважає, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ та виплачувати пенсію з 20.01.2024 - з наступного дня, що настає за днем досягнення позивачем 54-річного віку, оскільки позивач згідно вимог абзацу першого пункту 1 статті 45 Закону №1058-IV звернулась з заявою про переведення на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку не пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Стосовно вимог позивача в частині визначення конкретного територіального органу Пенсійного фонду України, який має здійснити переведення та виплату пенсії за віком, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в м.Києві, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо переведення та виплати позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком, яким у цьому випадку є Головне управління ПФУ в м.Києві, а не Головне управління ПФУ в Житомирській області, як просить позивач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 08.03.2024 №04 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві перевести з 20.01.2024 ОСОБА_1 із пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», та проводити виплату пенсії з 20.01.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

10.03.25