Справа № 953/300/25
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/300/25
Провадження № 2-а/953/61/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Цімох Олена Едуардівна,

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №215 від 06 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення.

На обгрунтування позовної заяви представник позивача Цімох О.Е. зазначила таке.

06.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову №215 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, за те, що він не з`явився по повістці №293949 на 11 годину 18.10.2024 для уточнення даних. Вищезазначена постанова є необґрунтованою, містить неправдиві дані, порушення норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до посвідчення до припису до призовної дільниці №33 від 19.01.2015 його взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_6 з 15.01.2015.

Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, наказом 0302-33/1078 від 23.09.2024 позивача зараховано до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна для отримання освітнього рівня «доктор філософії» за денною формою навчання. Дата початку здобуття освіти 01.10.2024.

Вищезазначений факт дає позивачу право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Представник позивача зазначає, що законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються, - за можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Впродовж 7 днів з наступного дня після винесення наказу 0302-33/1078 від 23.09.2024 про зарахування позивача до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна для отримання освітнього рівня «доктор філософії» за денною формою навчання відповідач повинен був отримати від вищезазначеного навчального закладу відомості про зміну облікових даних військовозобов`язаного ОСОБА_1 шляхом синхронізації з державними електронними реєстрами.

14.10.2024 позивач ОСОБА_1 отримав довідку № 424367 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, завірену уповноваженою особою Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, яку разом з іншими документами, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 22.10.2024 було відправлено поштою на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, позивач зі свого боку належним чином повідомив територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому він перебуває на військовому обліку, про наявність в нього права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не порушивши строків такого повідомлення.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 04.10.2024 позивачу було направлено повістку №293949, а в тексті повістки, копію якої позивачу надано 06.01.2025 безпосередньо в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначена дата накладання кваліфікованого електронного підпису на повістку №293949 керівником районного ТЦК та СП або його відділу ОСОБА_3 07.10.2024.

В тексті повістки зазначено, що метою виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 є «уточнення даних». Представник позивача зазначає, що відповідно до пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, викладених у додатку 2, не міститься така підстава для виклику військовозобов`язаного як «уточнення даних».

В оскаржуваній постанові також зазначено, що позивач 06.01.2025 о 10 год. 00 хв. працівником поліції був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ця інформація є повністю неправдивою. Позивач у грудні 2024 року відвідував іншу область і на блокпості при перевірці уповноваженим працівником поліції своїх документів дізнався, що хоч і має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оновив свої дані через за стосунок «Резерв+», все одно перебуває в розшуку. Тому він, як свідомий та законослухняний громадянин, самостійно записався 27.12.2024 о 18:57 на прийом до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 06.01.2025 о 12:00, що підтверджується скриншотом повідомлення з електронної черги на сайті Міністерства оборони України cherga.mod .

06.01.2025 було порушено право позивача на захист внаслідок недопущення для його супроводу його представника, адвоката Цімох О.Е., в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Представник позивача зазначає, що вищезазначена неправдива інформація в постанові, виклик повісткою з підстав, не передбачених нормами чинного законодавства, порушення права позивача на захист свідчать про зловживання ІНФОРМАЦІЯ_8 своїм правом здійснювати військовий облік та мобілізацію з метою необґрунтованого винесення постанов про адміністративні правопорушення і накладання штрафу навіть у випадку відсутності самого правопорушення.

В оскаржуваній постанові відповідачем не надано жодних доказів завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема можливостей подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що його вимоги стосовно скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі є законними і обґрунтованими, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Аргументи учасників справи.

Відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відзвивів на позовну заяву позивача чи інших процесуальних документів до суду не надали.

Рух справи

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 15 січня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2025 року за клопотанням представника позивача до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі був залучений в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Участь у справі сторін та інших учасників.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були належним чином у встановленому законом порядку повідомлені, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі про день, час та місце розгляду справи були належним чином у встановленому законом порядку повідомлені, представники відповідачів в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до військово-облікового документа (посвідчення про приписку до призовної дільниці) №33 від 19.01.2025 позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 (наразі ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

06 січня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №215 від 06.01.2025, зі змісту якої слідує, що громадянину України ОСОБА_1 04.10.2024 було направлено повістку №293949 для уточнення даних з вимогою з`явитися об 11:00 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 18.10.2024 року не з`явився, чим порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом засобами поштового зв`язку 10.01.2025 року протягом строку, передбаченого для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, наказом 0302-33/1078 від 23.09.2024 позивача зараховано до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна для отримання освітнього рівня «доктор філософії» за денною формою навчання. Дата початку здобуття освіти 01.10.2024.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України про мобілізаційну підготовку і мобілізацію особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) встановлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Разом із тим, 24.02.2022 року в Україні указом Президента України №64/2022, який був затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022 на всій території держави було введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, який затверджений Законом України 4220-IX від 15.01.2025 строком на 90 діб до 9 травня 2025 року.

Диспозиція ч.1 ст. 210-1 КУпАП - є бланкетною, визначає безпосередньо саме адміністративне правопорушення, для повного визначення ознак та складу цього правопорушення слід звернутися до інших норм права, які містяться в законних та підзаконних нормативно-правових актах, які передбачають конкретні обов`язки військовозобов`язаних.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивачем порушено вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», але при цьому оскаржувана постанова містить лише виклад обставин щодо порушення позивачем обов`язку з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 за повісткою.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що має бути доведена відповідними доказами.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного суду в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 (п. 47 постанови) зазначила, що визначений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У відповідності до ст. 90 КУпАП суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявна у справі оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 відображає своє власне бачення порушень.

Разом із тим, суд зазначає, що копія документу форми 107П опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 776 підтверджує той факт, що суб`єктом владних повноважень 07.10.2024 була направлена засобами поштового зв`язку повістка №293949 ОСОБА_1 ..

В контексті аналізу дотримання суб`єктом владних повноважень норм процесуального права під час розгляду справи позивача про вчинення ним адміністративного правопорушення, суд зазначає, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не дотримався процедури розгляду справи та фактично не надав можливості позивачу скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, щодо роз`яснення яких позивачу під час розгляду справи відсутні будь-які відомості, насамперед правом на захист внаслідок недопущення до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_10 разом із позивачем для супроводу його адвоката, на чому наголошує представник позивача в позовній заяві. Такі доводи позивача жодним чином під час розгляду даної справи не були спростовані відповідачами.

При цьому, суд враховує долучений до матеріалів справи представником позивача скриншот повідомлення з електронної черги на сайті Міністерства оборони України « ІНФОРМАЦІЯ_11 » з телефону захисника ОСОБА_4 , який свідчить про те, що в день постановлення оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності його захисник Цімох О.Е. була записана на 12:00 на прийом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що свідчить на користь доводів позивача.

Одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, таке право становить одну з основоположних засад справедливого розгляду. Відповідно до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що беручи до уваги особливу вразливість особи на початкових етапах провадження, коли він потрапляє в стресову ситуацію, забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основною гарантією недопущення порушення його прав.

Верховний Суд у своїй постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16а зазначив, що ненадання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є підставою для скасування постанови.

Наведене свідчить, що під час винесення оскаржуваної постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи. Доказів того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачеві були роз`яснені його права, відповідачами суду не надано, такі відомості також відсутні в оскаржуваній постанові.

Суд вважає необхідним зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідачами не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, а також будь-яких доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи дії відповідачів на відповідність вищевказаним критеріям, суд висновує про те, що при прийнятті оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення посадовою особою не було дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку з підстав порушення процедури розгляду адміністративного матеріалу.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені в ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачами не доведена правомірність процедури винесення оскаржуваної постанови, суд висновує про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому вважає необхідним постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №215 від 06.01.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати. Враховуючи, що підставою для скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд висновує про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо судових витрат

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову складав 605 гривень 60 копійок.

Позивачем сплачений судовий збір, що підтверджується платіжною квитанцією №4048-5915-7335-0382 від 10.01.2025.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд висновує про часткове задоволення адміністративного позову, сплачений позивачем судовий збір стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 ) на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Задовільнити частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Скасувати постанову №215 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 06.01.2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17 000 гривень.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовити.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 605,60 гривень, стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄРДПОУ НОМЕР_1 .

Суддя Т.В.Бобко