Справа № 240/8961/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду,

зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення)

10 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/8961/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панкеєва В.А.,розглянувши у письмовому провадженні заяву про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.07.2020 по 19.01.2023, стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.07.2020 по 19.01.2023 у сумі 82132,16 (вісімдесят дві тисячі сто тридцять дві) грн 16 коп.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного сулу від 07.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 - без змін.

Через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до суду 21.02.2025 надійшла заява (вх.№12889/25) представника військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 в добровільному порядку було здійснено виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 в частині нарахування позивачу середнього заробітку, що підтверджується довідкою-розрахунком військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2025 №272. Представник наголошує, що за останні місяці військовою частиною НОМЕР_1 до забезпечувального фінансового органу було подано заявку-розрахунок від 07.02.2025 (вих. №1037) на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення, у тому числі на виконання судових рішень, які були прийняті не на користь військової частини (пункт 1 заявки за позовом ОСОБА_1 по справі №240/8961/24). Проте, фінансування від забезпечувального органу на виконання судових рішень на момент подання даної заяви військова частина не отримала. А тому, з огляду на викладене, просить заяву задовольнити шляхом відстрочення виконання рішення суду до кінця дії воєнного стану на території України.

Розгляд заяви просив здійснювати за відсутності представника військової частини.

ОСОБА_1 подав заперечення на заяву, в якому просив відмовити у задоволенні заяви. Розгляд заяви просив здійснювати за його участі.

Судове засідання для розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду призначене на 10.03.2025.

У вказаний час сторони в судове засідання не з`явились, уповноважених представників у судове засідання не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, що підтверджується матеріалами справи.

06.03.2025 до суду надійшла заява відповідача, в якій просить розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду провести без участі представника військової частини.

У відповідності до ч.2 ст.378 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши заяву, дослідивши документи, надані на підтвердження обставин, викладених у ній, та матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIIІ) за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (частина 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд, у відповідності до положень частини 4 статті 378 цього Кодексу, також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із системного аналізу наведеної норми вбачається, що підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим (відсутність коштів або присудженого майна в натурі та інше).

Указана норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

При цьому, питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площинні процесуального права.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, з урахуванням конкретних обставин справи. При цьому, таке розстрочення здійснюється виключно у виняткових випадках, за умови, що суд установить наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

У постанові від 06 грудня 2019 року у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але і його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30 січня 2020 року у справі №819/150/17).

Судом, при розгляду заяви встановлено, що військова частина НОМЕР_1 є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тоді як розпорядником бюджетних асигнувань вищого рівня є Міністерство оборони України.

Поряд з цим, як зазначено заявником та підтверджується доданими до заяви документами, військовою частиною НОМЕР_1 , на виконання рішення суду від 01.10.2024 у справі №240/8961/24, що набрало законної сили, було здійснено нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підтверджується довідкою-розрахунком військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2025 №272.

Також, представником заявника подано копію заяви - розрахунку від 07.02.2025 (вих. №1037), яку було надіслано для визначення потреб коштів для виконання рішення суду.

Тобто, матеріалами заяви підтверджено, що станом на дату звернення до суду із заявою, останній позбавлений можливості виконати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, відповідно до наданих суду доказів, військової частиною НОМЕР_1 після набрання законної сили рішення суду, вживались заходи щодо добровільного виконання рішення суду.

Беручи до уваги те, що виплата коштів залежить від їх надходження від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, суд, враховуючи обставини справи та вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, вважає що заява про відстрочення виконання рішення суду є обґрунтованою.

Відповідно до вимог ч.5 ст.378 КАС України, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Виходячи з наведеного, заяву відповідача слід задовольнити частково та відстрочити виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №240/8961/24 не більше 1 (одного ) року з дня постановлення даної ухвали.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву представника військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення задовольнити частково.

Відстрочити військовій частині НОМЕР_1 виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №240/8961/24 строком на один рік з дня набрання законної сили ухвалою про відстрочення виконання судового рішення.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.А. Панкеєва