Справа № 420/35965/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

10 березня 2025 року м. Одеса
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року по справі № 420/35965/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2024 року, позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Глумакова Андрія Сергійовича, а саме: висновок щодо «негативного» оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону № 536к від 21.11.2023 року «Про затвердження висновку щодо оцінювання якості роботи прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону» в частині затвердження висновку щодо «негативного» оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону повторно провести оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік, затвердити висновок з урахуванням встановлених судовим рішенням обставин.

В решті позовних вимог відмовлено

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч ) грн. 00 коп.

Встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту два місяці, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили.

26.02.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов звіт про виконання рішення суду по справі № 420/35965/23, який обґрунтований наступним.

Так, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону вказує, що преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок оцінювання якості роботи прокурорів, а також підстави і порядок їх преміювання за результатами такого оцінювання визначає Тимчасове положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затверджене наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503 (далі Тимчасове положення). Водночас затверджене Генеральним прокурором Тимчасове положення не передбачає порядку та способу перегляду звітів про оцінювання якості роботи прокурорів за відповідний рік та повторного проведення оцінювання якості роботи прокурорів. Більше того, проведення такого оцінювання за календарний рік передбачено у листопаді - грудні (пункт 2.1 Тимчасового положення). Крім цього, відповідно до п. 2.3 Тимчасового положення оцінювання якості роботи прокурорів оформлюється у вигляді звіту (згідно з додатком), що складається прокурором, який підлягає оцінюванню, і погоджується його безпосереднім керівником. Відповідні звіти затверджуються керівниками вищого рівня (керівником самостійного структурного підрозділу, керівником органу прокуратури, першими заступниками та заступниками Генерального прокурора, заступником Генерального прокурора керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури). Згідно з п. 2.4 Тимчасового положення за результатами оцінювання якості роботи прокурора безпосереднім керівником може бути виставлено позитивну, задовільну або негативну оцінку. Разом з тим, наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 19.06.2024 № 109к ОСОБА_1 , на підставі поданої ним заяви, звільнений з 24.06.2024 з посади керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону у зв`язку з його переведенням на посаду до органів Київської обласної прокуратури. Отже, з 24.06.2024 прокурори Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону не є для ОСОБА_1 ані безпосередніми керівниками, ані будьякими іншими керівниками, які відповідно до вимог Тимчасового положення мають погоджувати, затверджувати звіт та виставляти відповідні оцінки. Указані обставини ускладнюють виконання Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону судового рішення, адже порядок та спосіб його виконання не узгоджуються зі ст. 19 Конституції України. З метою тлумачення та з`ясування змісту правових норм, які сформульовані в Тимчасовому положенні, для сприяння їх практичній реалізації Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону звернулася до Офісу Генерального прокурора, як до органу, який видав цей акт, щодо роз`яснення порядку/процедури повторного проведення оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік та затвердження висновку з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням, та обставин, що ускладнюють виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024, наведених у звіті. Відповідач вказує, що через наявні обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, вказане судове рішення може бути виконане не раніше ніж через два місяці, з урахуванням часу, необхідного для отримання результатів від вжитих Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону заходів, наведених у звіті.

Ухвалою від 27.02.2025 року суд прийняв звіт до розгляду та встановив ОСОБА_1 3-х денний строк з дня отримання даної ухвали для надання суду письмових пояснень по суті поданого звіту.

03.03.2025 року до суду від представника позивача надійшли пояснення відносно поданого відповідачем звіту, в яких вказано, що вказані відповідачем обставини жодним чином не перешкоджають виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі № 420/35965/23, а лише вказують на незгоду відповідача з прийнятим судом рішенням та небажанням його виконувати, незважаючи на набрання рішенням суду законної сили. Представник позивача вважає, що звільнення ОСОБА_1 24.06.2024 з посади керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону у зв`язку з його переведенням на посаду до органів Київської обласної прокуратури жодним чином не перешкоджає можливості виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024, оскільки відповідно до рішення суду Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону зобов`язано провести оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 саме за 2023 рік. Впродовж всього 2023 року та до 24.06.2024 ОСОБА_1 обіймав посаду керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, його безпосереднім керівником на момент проведення оцінювання роботи прокурорів за 2023 рік був саме керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, який безпосередньо видавав всі організаційні накази відносно ОСОБА_1 , до моменту звільнення останнього. Також представник позивача вказує, що направлення листа на адресу Офісу Генерального прокурора щодо висловлення останніми позиції стосовно порядку виконання рішення суду та проведення оцінювання діяльності прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік не є об`єктивною обставиною, яка перешкоджає можливості виконання рішення суду та фактично суперечить приписам затвердженого Наказом Генерального прокурора № 503 від 30.10.2020 року Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів. Вказаним положенням чітко визначено, що оцінка роботи прокурора виставляється безпосереднім керівником, жодних приписів щодо необхідність узгодження такої оцінки з Офісом Генерального прокурора в Положенні не міститься. Крім того, представником позивача зазначено, що що відповідачем при поданні звіту взагалі залишено поза увагою факт невиконання ним рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч ) грн. 00 коп. Враховуючи вище зазначене, представник позивача вважає, що поданий відповідачем «Звіт» не відповідає приписам ст. 382-2 КАС України. З огляду на викладене представник позивача посить суд в прийнятті поданого Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону «Звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі № 420/35965/23» відмовити; в порядку ч. 3, 4 ст. 382-3 КАС України накласти на керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону штраф; в порядку ч. 3 ст. 382-3 КАС України встановити керівнику Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону новий строк для подання Звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі № 420/35965/23, терміном десять календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безмовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За приписами частин першої, другої статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

За приписами частини першої статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44цього Кодексу (частини друга, третя статті 382-2 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2цього Кодексу.

Частинами третьою-четвертою статті 382-3 КАС України передбачено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Вивчивши наданий до суду звіт відповідача та пояснення представника позивача, на думку суду, відсутні правові підстави для прийняття звіту Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року по справі № 420/35965/23, оскільки з поданого звіту та доданих до нього документів вбачається, що вказане судове рішення не виконано.

Разом з тим, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону, з метою тлумачення та з`ясування змісту правових норм, які сформульовані в Тимчасовому положенні, для сприяння їх практичній реалізації, звернулася до Офісу Генерального прокурора, як до органу, який видав цей акт, щодо роз`яснення порядку/процедури повторного проведення оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік та затвердження висновку з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням, та обставин, що ускладнюють виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024, а саме звільнення позивача з 24.06.2024 року з посади керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону у зв`язку з його переведенням на посаду до органів Київської обласної прокуратури.

Відповідач вказує, що рішення може бути виконане не раніше ніж через два місяці, з урахуванням часу, необхідного для отримання результатів від вжитих Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону заходів.

За вказаних обставин, суд на підставі частини другої, третьої статті 383-3 КАС України відмовляє у прийнятті звіту, та додатково встановлює новий строк подання звіту протягом двох місяців з моменту отримання копії цієї ухвали.

Водночас, на думку суду, відсутні підстави для накладення на керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону штрафу за невиконання рішення суду, оскільки відповідачам вчиняються дії спрямовані на виконання рішення суду, які потребують додаткового часу для виконання рішення суду в повному обсязі.

Щодо посилання представника позивача на відсутність в звіті відомостей про виконання рішення в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 2, частини першої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Суд зазначає, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (надалі Порядок №845).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку №845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України Про виконавче провадження; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 6 Порядку № 845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Строки пред`явлення виконавчих документів перериваються в разі пред`явлення їх до виконання, надання органом (посадовою особою), який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів. Пропущені строки пред`явлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку, а рішень про стягнення коштів, прийнятих органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, - не поновлюються.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія (далі - централізоване обслуговування боржника).

Пунктом 28 Порядку №845 передбачено, що орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

Згідно пункту 25 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 28 цього Порядку.

Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування (залишки коштів на рахунках), безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів.

Безспірне списання коштів з рахунків підприємств, установ, організацій здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку коштів на рахунку.

Орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень пункту 25 цього Порядку.

Пунктом 28 Порядку №845 встановлено, що орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

Відповідно до пункту 31 Порядку №845 у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Якщо у боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, недостатньо відкритих асигнувань (коштів на рахунках) для виконання виконавчого документа, безспірне списання коштів здійснюється частково. На виконавчому документі ставиться відмітка про обсяг списаних коштів, яка засвідчується підписом відповідальної особи, скріпленим гербовою печаткою.

Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.

Безспірне списання коштів здійснюється з моменту відкриття відповідних асигнувань.

На період виконання вимоги орган Казначейства здійснює проведення платежів за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи щодо операцій, пов`язаних із централізованим обслуговуванням боржника, лише за платежами, зазначеними в пункті 25 цього Порядку.

Орган Казначейства забезпечує облік та зберігання виконавчих документів до їх виконання в повному обсязі або повернення стягувачу.

З огляду на викладене, вбачається певний механізм виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, установ, організацій, згідно якого стягувач, зокрема, повинен отримати виконавчий документ та подати органові Казначейства, в установлений зазначеним органом спосіб, заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення), та інші документи передбачені пунктом 6 Порядку № 845.

Згідно даних комп`ютерної програми діловодства суду «ДСС» 06.02.2025 року було видано виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч ) грн. 00 коп.

Таким чином, для виконання рішення суду в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., останньому необхідно звернутися органу Казначейства в установленому порядку.

Керуючись ст.ст.248, 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У прийнятті звіту Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року по справі № 420/35965/23 відмовити.

Встановити Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Південного регіону новий строк подання світу про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року по справі № 420/35965/23 протягом двох місяців з моменту отримання копії цієї ухвали.

Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення повинен відповідати вимогам частини 2 та 3 статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Південного регіону, що наслідком не додержання вимог частини 2 та 3 статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України при подачі звіту про виконання судового рішення є постановлення судом ухвали про відмову в його прийнятті.

Попередити Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч.3 ст.382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, за винятком частини про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, яка є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Лебедєва