Справа № 160/20259/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/20259/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі №160/20259/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Точілін Геннадій Федорович, до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Точіліна Геннадія Федоровича про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №160/20259/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням вирішено стягнути судові витрати не безпосередньо зі Слобожанської селищної ради (надалі Рада), а саме за рахунок бюджетних асигнувань Ради. Зважаючи на те, що Виконком є розпорядником коштів Ради, а Рада навіть не має рахунку, з якого можливо списати борг, ці кошти у разі потреби можливо списати з рахунку розпорядника (Виконкому), адже Рада створила його у тому числі для свого фінансового обслуговування, а також надала інші відповідні повноваження (згідно Статуту, Регламенту та Положення, що є в матеріалах справи). Спосіб виконання рішень суду залишається незмінний - це стягнення коштів (визначених судом у рішенні), за рахунок бюджетних асигнувань Ради. При цьому, рішення взагалі не змінюється по суті, адже кошти у будь якому випадку стягуються саме за рахунок бюджетних асигнувань ради, тобто з місцевого бюджету. Ухвалою лише встановлюється порядок виконання даних рішень, тобто визначається саме платник боргу, та з якого саме рахунку цей борг буде списаний. Рада як була, так і залишається стороною по справі, адже саме її дії визнані протиправними, та саме на неї покладено обов`язок здійснити певні дії (зокрема повторно розглянути запит). При цьому Виконком, як звичай виконує свої функціональні обов`язки, у тому числі проводить платежі по зобов`язанням Ради у відповідності до БКУ, та зазначених актів нормативно-правового характеру самої Ради.

Слобожанська селищна рада надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду залишити без змін. Відзив обгрунтовано тим, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по даній справі, яке набрало законної сили, єдиним боржником за рахунок бюджетних асигнувань якого постановлено стягнути на користь позивача судові витрати, є Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, боржником у виконавчих листах, виданих у даній справі, також, є Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області. При цьому, Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради не входить до складу учасників судового процесу даної адміністративної справи та не належить до складу сторін у правовідносинах, що стали предметом судового розгляду у даній адміністративній справі. Особою, з якої стягнено судовий збір на користь ОСОБА_1 , що підтверджено рішенням від 09.01.2024 року, яке набрало законної сили, є саме Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетрвоської області (). Слобожанська селищна рада як сторона у справі не вибула і правонаступництво в даній справі не відбувалося, тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення шляхом заміни сторони виконавчого провадження відсутні. Слобожанська селищна рада, як сторона у справі, не вибула і правонаступництво в даній справі не відбувалося, тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення шляхом заміни сторони виконавчого провадження відсутні. У заяві про зміну способу виконання судових рішень ОСОБА_1 фактично просив про заміну боржника та стягнення коштів не зі Слобожанської селищної ради, а з Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради, який не був залучений до участі у справі при ухваленні рішення по суті спору.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №160/20259/23 позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Точілін Геннадій Федорович, до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області щодо ненадання інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 28.01.2023;

- зобов`язано Слобожанську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 28.01.2023 в порядку, визначеному чинним законодавством України, з урахуванням висновків суду у цій адміністративній справі;

- в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн 44 коп.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Точіліна Геннадія Федоровича про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №160/20259/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, з огляду на те, що виконавчий комітет Слобожанської селищної ради та Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області є різними юридичними особами і мають різні повноваження та функції. В той же час, за змістом пункту 31 Порядку №845, у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому, зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, апеляційний суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Таким чином, зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Апелянт посилається на те, що виконавчий комітет селищної ради є головним розпорядником бюджетних коштів селищної ради, що, на його переконання є підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом ч.3 ст.10 Закону № 280/97-ВР представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону № 280/97-ВР виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи є виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Згідно ч.2 ст.11 Закону № 280/97-ВР виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради становлять систему місцевого самоврядування як окремі, самостійні елементи.

Умовами ч.3 ст.16 Закону № 280/97-ВР передбачено, що фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів.

Згідно ч.1 ст.61 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Статтею 64 Закону № 280/97-ВР встановлено, що видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються відповідними рішеннями про місцевий бюджет; видатки, пов`язані із здійсненням районними, обласними радами заходів щодо забезпечення спільних інтересів територіальних громад, - відповідними рішеннями про районний та обласний бюджети.

Сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування.

Видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

За змістом ст.63 Бюджетного кодексу України місцевий бюджет відповідно до цього Кодексу містить надходження і витрати на виконання повноважень органів влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Ці надходження і витрати становлять єдиний баланс відповідного бюджету.

Згідно п.23 ст.26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції селищних рад віднесено розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Відповідно до пп. 4 п «а» ст.28 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження як здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України визначено, що до головних розпорядників бюджетних коштів віднесено виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Пунктом 7 ч. 5 ст.22 Бюджетного кодексу України встановлено, що головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

При цьому, відповідно до ч.1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що на виконавчі комітети відповідних рад покладено функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету.

Згідно статті 2.17.2 Статуту Слобожанської селищної територіальної громади від 26 листопада 2020 року, виконком є її виконавчим і розпорядчим органом, який створюється радою на період її повноважень.

Тобто, свої бюджетні зобов`язання Слобожанська селищна рада виконує через її виконавчий комітет, який є головним розпорядником коштів місцевого бюджету бюджету Слобожанської селищної ради.

Разом з тим, за своїм правовим статусом Слобожанська селищна рада та її виконавчий комітет є різними, самостійними юридичними особами - органами місцевого самоврядування, суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.

Ці суб`єкти наділяються, зокрема, Закону № 280/97-ВР, відповідними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть, за загальним правилом, окрему відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, яким визначений Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За визначенням в п.2 вказаного Порядку №845:

безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів;

боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно з п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

За правилами п.26 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 28 цього Порядку.

Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування (залишки коштів на рахунках), безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів.

Відповідно до п.27 Порядку №845 для здійснення безспірного списання коштів орган Казначейства відображає в обліку відповідні бюджетні зобов`язання боржника. Погашення таких бюджетних зобов`язань здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань зазначеного боржника. Одночасно боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані привести у відповідність із такими бюджетними зобов`язаннями інші взяті ним бюджетні зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

За умовами абз.5 п.28 Порядку №845 визначені коди класифікації видатків бюджету та/або рахунки, за якими проводиться безспірне списання коштів, можуть бути змінені органом Казначейства за обґрунтованою заявою боржника.

Відповідно до п.29 Порядку №845 у разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

За наведених обставин, в даному випадку слід розрізняти виконавчий комітет Слобожанської селищної ради як окремий, самостійний орган місцевого самоврядування з відповідними повноваженнями і як орган, на якого покладено функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету бюджету Слобожанської селищної ради.

Крім того, визначення виконавчого комітету селищної ради головним розпорядником бюджетних коштів селищної ради не є підставою для стягнення присуджених з селищної ради коштів з виконавчого комітету за рахунок його бюджетних асигнувань, тобто не робить виконавчий комітет, як самостійну юридичну особу, відповідальною особою у цій справі.

Відповідно, те, що селищна рада не є розпорядником коштів відповідного місцевого бюджету, а таким розпорядником виступає виконавчий комітет селищної ради, до відання якого відповідно до наведених вище положень Бюджетного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і належить здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету, не позбавляє селищну раду відповідної дієздатності.

Верховий Суд у постанові від 03.07.2018 у справі №910/13057/16 наголосив на безумовності обов`язку органів Держказначейства щодо виконання рішень суду про стягнення коштів. Такий обов`язок не може залежати від наявності в органах казначейської служби відкритих рахунків, натомість у випадку їх відсутності стягнення може відбуватися за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду.

Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.11.2019 у справі №200/4120/19-а, управління органу казначейства є встановленою Законом України «Про виконавче провадження№ від 02 червня 2016 року №1404-VIIІ та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів, зокрема місцевого бюджету, визначено Порядком №845, за положеннями якого безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України. З огляду на ці обставини Верховний Суд наголосив, що орган казначейства повинен вживати всіх заходів по виконанню рішення суду, встановлених Порядком №845.

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2021 у справі №240/4054/19, оскільки спір у цій справі стосувався звернення стягнення податкового боргу в порядку статті 96 ПК України, тобто в наведеній справі був інший предмет спору, ніж вирішується в межах цієї справи №160/20259/23.

Також, колегія суддів не вважає застосовним висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2021 у справі №240/4054/19, оскільки спірні правовідносини стосувались застосування наслідків недійсності правочину (реституції) та повернення коштів за удаваними правочинами, що також свідчить про відмінність предметів спору у справі №240/4054/19 та у справі № 160/20259/23.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо відсутності підстав для задоволення заяви представника позивача - адвоката Точіліна Геннадія Федоровича про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №160/20259/23.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнята з дотриманням норм процесуального права, тому підстави для її зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.19, 238, 242, 308, 315, 316, 325, 328-329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі №160/20259/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі №160/20259/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко