Справа № 462/1178/25
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи 462/1178/25
Номер провадження 2-а/462/16/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

(неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом)

10 березня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

І. Рух справи.

ОСОБА_1 , 18.02.2025 року (вх. № 3863) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить суд:

-скасувати постанову № ЗХ/ЛВ/32652/283/НП/ПТ/ПС від 29.11.2024 року винесену державним інспектором Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Гойна Н. І. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП);

-закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови № ЗХ/ЛВ/32652/283/НП/ПТ/ПС від 29.11.2024 року;

-відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору і стягнутий виконавчою службою штраф.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Судом у порядку ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) отримано відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1137423 від 21.02.2025 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи позивача у справі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.02.2025 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками.

25.02.2025 року (вх. № Еп-984/25) від позивача ОСОБА_1 на електронну пошту суду надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви, аналогічна заява надійшла поштовим зв`язком на адресу суду 28.02.2025 року (вх. № 4707).

ІІ. Щодо неусунення недоліків позову.

Суд, надаючи правову оцінку обґрунтуванням позивача, перевіривши матеріали позовної заяви, а також заяви про усунення недоліків позовної заяви, зазначає наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Водночас, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду ( справа «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини, у справі «Мельник проти України» (рішення від 28.03.2006 року) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, вказаною нормою закону безальтернативно визначено, що оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Тому суд наголошував, що із змісту оскаржуваної постанови № ЗХ/ЛВ/32652/283/НП/ПТ/ПС від 29.11.2024 року вбачається, що у зв`язку із відмовою від одержання, копію постанови надіслано рекомендованим листом від 29.11.2024 року № 865.

Згідно інформації відстеження поштового відправлення з офіційного сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що рекомендована кореспонденція за вказаним номером дійсно була скерована 29.11.2024 року та перебувала на поштовому відділенні, а 14.12.2024 року була повернута без вручення адресату у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 року (справа № 398/4299/17) зазначив, що сам лише факт неотримання кореспонденції, яку суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, та яка поверталася у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Так, суб`єктом владних повноважень вжито заходів для належного вручення постанови, зокрема копія такої, у зв`язку із відмовою позивача від отримання, скеровувалась на поштове відділення 79052, однак повернута відправнику неврученою адресату з підстав закінчення терміну зберігання, відтак покликання позивача щодо відсутності відомостей про оскаржувану постанову не відповідають дійсності, а свідчить лише про суб`єктивну поведінку адресата щодо отримання кореспонденції та жодним чином не обґрунтовують наявність у позивача будь-яких об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали звернутись до суду у визначений законом десятиденний строк.

Окремо суд звертає увагу і на передумови винесення оскаржуваної постанови № ЗХ/ЛВ/32652/283/НП/ПТ/ПС від 29.11.2024 року, зокрема, винесення відповідного наказу заступником начальника Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці Вакулою А. Я. «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки ПП «Фортем» на предмет додержання законодавства про працю (із зазначенням дати початку заходу 31.10.2024 року та дати закінчення заходу 01.11.2024 року); погодження проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю), що стверджується відповідним листом від 28.10.2024 року; направлення письмової Вимоги про надання документів від 31.10.2024 року із зобов`язанням керівника ПП «Фортем» Терлецького М. Ю. надати документи; винесення Акта про неможливість проведення заходу державного контролю від 01.11.2024 року (неможливо провести у зв`язку із ненаданням інформації, необхідної для проведення заходу державного нагляду (контролю); ненаданням для ознайомлення необхідних для проведення заходу державного нагляду (контролю) документів).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч. 2 ст. 44 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року - кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває ст. 8 КАС України, ч. 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у ст. 44 КАС України, ч. 1 якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 46, 47 рішення у справі «Устименко проти України», ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Отже з огляду на викладене суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом визнаються неповажними, оскільки вони не зумовлені особливими і непереборними обставинами, які б дали суду підстави для поновлення строку оскарження постанови від 29.11.2024 року до суду.

При цьому суд приймає до уваги тривалість даного строку з часу складання постанови (29.11.2024 року), принцип правової визначеності, та вважає, що у даному конкретному випадку відсутнє порушення ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року.

Окремо суд наголошує, що позивачем проігноровано ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 21.02.2025 року, зокрема в частині розділу V «Щодо зупинення виконавчого провадження».

Так, суд звертав увагу позивача на невідповідність звернення із відповідною вимогою приписам закону, однак заява про усунення недоліків позовної заяви не містить відповідних покликань чи виправлень.

ІІІ. Підсумки.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У зв`язку з тим, що позивачем не у повній мірі усунуто вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, що позбавляє суд можливості відкрити провадження у справі, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 169, 241, 248, 256, 286 КАС України, суд -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Копію позовної заяви залишити в суді (ч. 6 ст. 196 КАС України).

Роз`яснення суду.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 169 КАС України).

Порядок оскарження ухвали суду та набрання нею законної сили.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 256 КАС України з моменту її підписання суддею.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко