Справа № 580/7984/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року справа № 580/7984/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши до загального страхового стажу періоди догляду за особами що потребують постійного догляду ( ОСОБА_2 з 01.02.2016 по теперішній час, ОСОБА_3 з 07.08.2015 по 19.09.2019, ОСОБА_4 з 16.03.2012 по 11.10.2013);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши до загального страхового стажу періоди догляду за особами що потребують постійного догляду ( ОСОБА_2 з 01.02.2016 по теперішній час, ОСОБА_3 з 07.08.2015 по 19.09.2019, ОСОБА_4 з 16.03.2012 по 11.10.2013).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні. Зазначив, що проживає та здійснює догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є пристарілою особою та інвалідом 1 «Б» групи з 21.09.2020, догляд здійснює з 01.02.2016 по теперішній час; за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою старше 80-річного віку, догляд здійснював у період з 16.03.2012 по 11.10.2013 (по день її смерті); за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особою з інвалідністю III групи загального захворювання з 03.06.2015, догляд здійснював у період з 07.08.2015 по 19.09.2019. Позивач у травні 2024 року звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії по стажу з урахуванням періодів догляду за вказаними особами. Однак, відповідач листом від 19.06.2024 відмовив позивачу у такому перерахунку за відсутність правових підстав. Позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач проти позову заперечило. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 02.09.2024 зазначив, що заява позивача від 17.05.2024 стосовно перерахунку пенсії подана в довільній формі. Недотримання чинних законодавчих норм, а саме направлення заяви у довільній формі відповідно до Закону № 393/96-ВР не породжує у органів Пенсійного фонду України юридичного обов`язку щодо перерахунку пенсії. Органи Пенсійного фонду України не приймали жодного розпорядчого документу у вигляді нормативноправового акту або індивідуального акту про відмову у перерахунку пенсії, оскільки від позивача не надходила відповідна заява, оформлена згідно Порядку № 22-1. Лист Головного управління від 19.06.2024 № 8471-7351/І-02/8-2300/24 являється роз`яснювальним листом, направленим позивачу відповідно до вимог Закону № 393/96-ВР, і не підпадає під ознаки акту (рішення) суб`єкта владних повноважень, а тому не є підставою публічно правового спору в розумінні статті 4 КАС України. Також зазначив, що відповідно до ст. 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається з урахуванням тривалості страхового стажу та обчисленої в установленому порядку заробітної плати особи. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок проводиться з урахуванням не менше як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Враховуючи те, що позивач після призначення пенсії не працював, провести перерахунок пенсії не має законних підстав. З указаних підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

09.09.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти викладений у відзиві обставин та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на аналогічні доводи, викладені в позовній заяві. Також зазначив, що вважає безпідставними доводи відповідача з приводу того, що його заява від 17.05.2024 подана в довільній формі, а лист Головного управління від 19.06.2024 являється роз`яснювальним листом, оскільки він не просить суд скасувати рішення, а просить визнати протиправним дії ГУ ПФУ.

Ухвалою від 19.08.2024 суддя позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує з 17.10.2017 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно з актом про встановлення факту проживання від 21.02.2024, виданим старостою Мельниківського Старостинського округу Іркліївської сільської ради, ОСОБА_1 з 01.02.2016 по теперішній час проживає і здійснює догляд за ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю І «Б» групи з 21.09.2020 (а. с. 6).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 775238 від 29.09.2020 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І «Б» групи з 21.09.2020 безстроково (а. с. 13).

Відповідно до акта від 16.03.2012 № 91 обстеження факту догляду та місця проживання одержувачів щомісячної компенсації відповідно до Постанови КМУ від 26.07.1996 № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян», виданого виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, ОСОБА_4 являється особою старше 80-річного віку та потребує сторонього догляду, який здійснює ОСОБА_1 , який не працює (а. с. 9).

Згідно з посвідченням № НОМЕР_1 від 05.11.1991 ОСОБА_4 була призначена з 01.10.1991 пенсія по ІІ групі інвалідності (а. с. 16).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.10.2013 (а. с. 18).

Відповідно до довідки від 21.02.2024 № 97, виданої виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, ОСОБА_1 здійснював догляд за ОСОБА_4 , особою старше 80-річного віку з 16.03.2012 по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 19).

Згідно з довідкою від 07.08.2015 № 350, виданою Чорнобаївською центральною районною лікарнею, ОСОБА_3 по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування (а. с. 20).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 189675 від 09.06.2015 ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи 03.06.2015 безстроково (а. с. 7).

Відповідно до розрахунку форми РС-право від 29.08.2024 до страхового стажу позивача зараховано, зокрема, період по догляду за пенсіонером з 01.01.2004 по 31.03.2012 та з 01.02.2016 по 30.09.2017.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.05.2024 щодо проведення перерахунку пенсії по стажу з урахуванням періодів догляду за особами, що потребують постійного догляду, а саме: ОСОБА_2 з 01.02.2016 по теперішній час, ОСОБА_3 з 07.08.2015 по 19.09.2019, ОСОБА_4 з 16.03.2012 по 11.10.2013.

Відповідач листом від 19.06.2024 № 8471-7351/І-02/8-2300/24 повідомив позивача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки позивач після призначення пенсії не працював відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

За змістом ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до п. «ж» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Частиною 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (п. «є» ч. 3 вказаної статті).

Тобто, за змістом ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховуються періоди догляду не за будь-яким пенсіонером, а лише за тим, який потребує такого догляду. При цьому, потреба у такому догляді має бути підтверджена відповідним висновком медичного закладу. Таким чином, саме стан здоров`я є тим критерієм, за яким відповідних осіб віднесено до категорії осіб, час догляду за якими зараховується до стажу роботи.

Відсутність підтвердження статусу особи з інвалідністю І групи, статусу дитини-інваліда чи статусу пенсіонера, який за медичним висновком потребує стороннього догляду, виключає можливість зарахування періоду догляду за ними до стажу роботи.

Відповідно до п. 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі:

інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують встановлення інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.

Документами, що підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558 (який був чинним на час спірних періодів до 25.09.2020), непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Слід зауважити, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча особа доглядала, зокрема, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу незалежно від отримання допомоги або компенсації. Зарахування цих періодів провадиться на підставі акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду та документів, які засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи та дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Час догляду, починаючи з 01.01.2004, зараховується до страхового стажу виключно за умови отримання відповідної допомоги або компенсації в органах соціального захисту.

Ураховуючи зазначене, суд зауважує, що Законом № 1058-IV передбачено зарахування до страхового стажу періодів догляду за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Однак, такий стаж зараховується лише за певних умов. Так, період догляду зараховується до страхового стажу, якщо людина, яка здійснювала догляд: є працездатною (не досягла пенсійного віку та не є особою з інвалідністю); не працювала в такий період; отримувала в органах соціального захисту населення допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

За дотримання таких умов період догляду враховується до страхового стажу людини, оскільки згідно зі статтею 11 зазначеного Закону у цей період вона є застрахованою особою. Страхувальником для неї є відповідний орган соціального захисту населення, що виплачує їй допомогу, надбавку або компенсацію.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акта про встановлення факту проживання від 21.02.2024 позивач з 01.02.2016 по теперішній час (дату видачі зазначеного акта) проживає і здійснює догляд за ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю І «Б» групи з 21.09.2020. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 775238 від 29.09.2020 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І «Б» групи з 21.09.2020 безстроково.

Відповідно до акта від 16.03.2012 № 91 ОСОБА_4 являється особою старше 80-річного віку та потребує сторонього догляду, який здійснює ОСОБА_1 , який не працює. Згідно з посвідченням № НОМЕР_1 від 05.11.1991 ОСОБА_4 була призначена з 01.10.1991 пенсія по ІІ групі інвалідності. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до довідки від 21.02.2024 № 97 позивач здійснював догляд за ОСОБА_4 , особою старше 80-річного віку з 16.03.2012 по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з довідкою від 07.08.2015 № 350 ОСОБА_3 по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 189675 від 09.06.2015 ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи 03.06.2015 безстроково.

Суд зауважує, що позивачу з 17.10.2017 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

Водночас, з розрахунку форми РС-право від 29.08.2024 вбачається, що до страхового стажу позивача зараховано, зокрема, період по догляду за пенсіонером з 01.01.2004 по 31.03.2012 та з 01.02.2016 по 30.09.2017.

Тобто, до страхового стажу позивача пенсійний орган зарахував період догляду за ОСОБА_2 з 01.02.2016 по 30.09.2017.

Суд вважає, що відповідач правомірно не зарахував до страхового стажу позивача період догляду за ОСОБА_2 після призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки як було зазначено вище загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за такою особою.

Відповідно до абз. сімнадцятого статті 1 Закону № 1058-IV непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Тому, враховуючи, що позивачу з 17.10.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, він є непрацездатною особою, що виключає можливість зарахування періоду догляду за ОСОБА_2 до стажу роботи після призначення позивачу пенсії.

Щодо не зарахування до страхового стажу інших спірних періодів, а саме: періодів догляду за особами, що потребують постійного догляду ОСОБА_3 з 07.08.2015 по 19.09.2019 та ОСОБА_4 з 16.03.2012 по 11.10.2013, то суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище однією з умов, за якою період догляду зараховується до страхового стажу є отримання в органах соціального захисту населення допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду, зокрема, за особою, яка досягла пенсійного віку та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду ( ОСОБА_3 ) та за пенсіонером, який досяг 80-річного віку ( ОСОБА_4 ) до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати, за яку сплачені страхові внески.

Втім, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на користь отримання ОСОБА_1 в органах соціального захисту населення допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства, що є обов`язковою умовою зарахування до страхового стажу періодів догляду за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ураховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів догляду за вказаними особами.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкуаській області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО