Справа № 240/9528/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/9528/24

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) , у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, передбачену абз. 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ, що оформлена листом від 28.03.2024 №1045;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачену абз. 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.03.2024 надіслав на поштову адресу відповідача відповідну заяву разом із необхідними документами, які підтверджують його право на відстрочку, передбачене абз. 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ, проте відповідач листом №1045 від 28.03.2024 фактично відмовив у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач зазначає, що він є єдиною особою, яка може здійснювати догляд за своєю матір`ю - особою з інвалідністю II групи, інші члени родини, які могли б здійснювати догляд, відсутні: шлюб між його батьками розірвано, а рідна сестра не може здійснювати утримання та догляд за матір`ю, оскільки проживає в м.Житомирі, має на утриманні двоє малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а її чоловік проходить військову службу за мобілізацією. Вважає, що територіальний центр комплектування формально підійшов до розгляду його заяви, без належного обгрунтування мотивів та підстав такої відмови, чим вчинив протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позов.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти позовних вимог зазначив, що позивач дійсно подав заяву про надання відстрочки від призову, проте, вивчивши отриману заяву та надані до неї документи, не встановлено законних підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав визначених п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ. Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 04.03.2024 поштовим зв`язком звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-ХІІ) .

До заяви позивач долучив копії таких документів:

- нотаріальна копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 ;

- оригінал витягу з реєстру територіальної громади №2024/001702314;

- нотаріальна копія свідоцтва про народження № НОМЕР_1 ;

- нотаріальна копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 ;

- нотаріальна копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_3 ;

- оригінал витягу з реєстру територіальної громади №2024/001500939;

- копія висновку про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі віл 26.02.2024;

- копія довідки ЛКК від 26.02.2024 №108;

- нотаріальна копія свідоцтва про народження № НОМЕР_2 ;

- копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5;

- нотаріальна копія свідоцтва про шлюб № НОМЕР_3 ;

- оригінал довідки від 13.02.2024 №311;

- нотаріальна копія свідоцтва про народження № НОМЕР_4 ;

- нотаріальна копія свідоцтва про народження № НОМЕР_5 ;

- копія довідки від12.01.2024 №5/1;

- копія довідки від 20.02.2024 №190/404/Ф5;

- копія рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01.11.2017 по справі №286/3021/17;

- нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 ;

- нотаріальна копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 , яке видане 11.05.2016 Пенсійним фондом України;

- нотаріальна копія посвідчення потерпілої від Чорнобильської гатастрофи серії НОМЕР_7 .

Листом від 28.03.2024 №1045 позивачу відмовлено в наданні відстрочки у зв`язку із наявністю у його матері, особи з інвалідністю II групи, інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати - доньки ОСОБА_4 , а також неможливістю із наданих документів встановити потребу ОСОБА_2 в утриманні та факт утримання позивачем своєї матері.

Вважаючи таку відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Положеннями абз. 5 статті 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони встановлює Закон України "Про оборону України" №1932-XII від 06.12.1991 (далі - Закон №1932-XII).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст.1 Закону №1932-XII).

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені ст. 22 Закону №3543-ХІІ.

Відповідно до абз.6-7 ч.3 ст.22 Закону№3543-ХІІ інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу (ч.4 ст.22 Закону №3543-ХІІ).

Поряд з цим статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно із положеннями абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі - Положення №154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Приписами п.2 Положення №154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

За змістом пункту 7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства (п. 8 Положення №154).

За змістом п.9 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, в тому числі: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи; виконують інші функції відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, в тому числі беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві.

У контексті викладених норм, слідує висновок, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить також оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку. Тобто, саме відповідач наділений повноваженнями здійснювати розгляд питання щодо відстрочки резервістів від призову під час мобілізації.

Як свідчить зміст позовних вимог, предметом позову у даній справі є відмова відповідача у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за сімейними обставинами з підстав передбачених абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ.

Тобто, позивач звернувся до відповідача із заявою про відстрочення від військової служби у зв`язку із перебуванням на його утриманні матері, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Однак, як свідчить зміст абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, головною умовою для застосування такої норми, як підстави для відстрочки військовозобов`язаного від призову під час мобілізації є відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

За матеріалами справи відслідковується, що позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з не встановленням факту утримання позивачем матері та потреби її утримання, а також наявністю іншої особи, яка зобов`язана за законом утримувати матір - доньки ОСОБА_4 .

Досліджуючи спірні правовідносини, зокрема підстави, які слугували відмові у задоволенні заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у правовій площині, суд враховує наступне.

Як свідчать матеріали справи, мати позивача, ОСОБА_2 , є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огліду МСЕК серії 12 ААА №213646 від 13.11.2015 та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_6 від 11.05.2016. Позивач проживає разом з матір`ю за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 . Окрім нього у матері ще є донька - рідна сестра позивача ОСОБА_4 .

Згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області №286/3021/17 від 01.11.2017 шлюб між батьками позивача розірвано.

У матеріалах справи міститься нотаріальна заява рідної сестри позивача - ОСОБА_4 , згідно якої вона не може доглядати за матір`ю - інвалідом ІІ групи, оскільки фактично проживає в м.Житомирі, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей (заява від 28.02.20224, зареєстрована в реєстрі за №507).

З цього приводу суд вважає за доцільне повторно зазначити, що головною умовою застосування абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ для відстрочки військовозобов`язаного від призову під час мобілізації є відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону утримувати визначених у статті осіб з інвалідністю.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Відповідно до статті 204 Сімейного кодексу України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

Відтак, надана позивачем копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 28.02.2024 не може бути належним підтвердженням факту звільнення її від обов`язку піклуватися про свою матір, адже відповідно до статті 204 Сімейного Кодексу України звільнення від обов`язку утримувати матір засвідчується рішенням суду. Такого судового рішення матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, що в силу вимог частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Тому небажання рідної сестри позивача доглядати за власною матір`ю не може нівелювати зміст його обов`язку, визначеного частиною 1 статті 1 Закону № 2232-XII.

За таких обставин суд вважає, що при розгляді заяви позивача відповідачем обґрунтовано зроблено висновок про неможливість застосування у спірних правовідносинах абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, а тому в діях відповідача відсутня протиправність.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством, та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенн іпозовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

10.03.25