Справа № 335/856/25
Суддя: Стеценко А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/856/25 2-а/335/37/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського другого взводу другої роти третього батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сачка Вадима Віталійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського другого взводу другої роти третього батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сачка Вадима Віталійовича про скасування постанови серії ЕНА № 3885814 від 18.01.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.

18.11.2025 поліцейським другого взводу другої роти третього батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сачком В.В. було винесено постанову серії ЕНА № 3885814 від 18.01.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інкримінованого йому правопорушення він не вчиняв, про що повідомляв поліцейському під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд дії поліцейського щодо притягнення його до відповідальності визнати протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою судді від 14.02.2025 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін із особливостями, встановленими ст.ст. 268-272, 286 КАС України, призначено судове засідання, встановлено відповідачам п`ятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано з управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції матеріали, які зазначені в п. 7 оскаржуваної постанови.

24.02.2025 управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву та витребувані судом докази. У відзиві представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. Приймаючи рішення про притягнення позивача до відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, поліцейський надавав оцінку доказам у відповідності до вищезазначених норм КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача, що, в свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість прийняття відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вчинення Позивачем адміністративного правопорушення також підтверджується фактичними даними, наведеними в рапорті поліцейського, який безпосередньо бачив обставини вчинення позивачем такого правопорушення, зафіксував його у встановленому порядку та відреагував на дане правопорушення у визначений законодавством спосіб, а також є особою, незацікавленою в результатах розгляду справ про адміністративне правопорушення, віднесених до його компетенції. Так, згідно рапорта поліцейського 18.01.2025 під час здійснення фіксації перевищення швидкості руху за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam було зафіксовано швидкість руху 132 км/год транспортним засобом MERCEDES-BENZ G 500 з номерним знаком НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку на вимогу поліцейського на значній відстані від місця вказаного поліцейським. Після зупинки водій вказаного транспортного засобу, не дочекавшись поки поліцейські підійдуть до його авто, розпочав рух у напрямку міста Дніпро. Поліцейські розпочали переслідування транспортного засобу MERCEDES-BENZ G 500 з номерним знаком НОМЕР_1 на службовому авто, та весь час аж до зупинки транспортний засіб MERCEDES-BENZ G 500 з номерним знаком НОМЕР_1 перебував у візуальному контролі поліцейських. Після зупинки транспортного засобу MERCEDES-BENZ G 500 з номерним знаком НОМЕР_1 було встановлено особу водія яким виявися позивач. Під час прийняття рішення про притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості поліцейським Управління не взято до уваги пояснення позивача, що за кермом транспортного засобу MERCEDES-BENZ G 500 з номерним знаком НОМЕР_1 під час перевищення швидкості руху перебував не він, оскільки даний транспортний засіб весь час перебував у візуальному контролі поліцейських, та дій щодо зміни водія не відбувалося, зокрема, з авто ніхто не виходив, а під час руху здійснити ці дії неможливо.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача додані відеозапис та фотознімок з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam з серійним номером 000672, відеозапис з нагрудної камери поліцейського № 471475, документи на підтвердження правомірності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam з серійним номером ТС000672.

18.11.2025 о 15 год 55 хв поліцейським другого взводу другої роти третього батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сачком В.В. було винесено постанову серії ЕНА № 3885814 від 18.01.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу в розмірі 1700,00 грн. В графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» постанови зазначено, що 18.11.2025 о 15 год 29 хв в на 5 км. Запорізького шосе в с. Братське водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ G 500 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 132 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50км/год», чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 82 км/год, чим порушив пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху. Вимірювання швидкості руху транспортного засобу здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCam № 000672.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка містить лише частину ознак правопорушень та відсилає для встановлення їх змісту до Правил дорожнього руху України.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення зазначених вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху можливе лише за 2 умов: на нерегульованому пішохідному переході перебувають пішоходи; пішоходам може бути створена перешкода або небезпека. При цьому, зазначений пункт зобов`язує водія, який наближається до пішохідного переходи, знизити швидкість або зупинитися перед ним у разі, якщо на ньому вже перебувають пішоходи, а не у разі наближення пішоходів до переходу, як зазначено в оскаржувані постанові.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскарженого рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскарженого рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наданих відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався не його вчинення, а в м. Дніпрі. Під час розгляду справи позивач пояснив поліцейському, що він не керував автомобілем MERCEDES-BENZ G 500 з реєстраційним номером НОМЕР_1 в с. Братське.

З наданих відповідачем відеозапису та фотознімка з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam з серійним номером 000672, відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 471475 не можливо встановити ані реєстраційний номер зафіксованому на ньому автомобіля, ані особу, яка керували зазначеним автомобілем в момент фіксації перевищення встановлених обмежень швидкості руху (15 год 29 хв 18.11.2025).

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП, зокрема доказів переслідування MERCEDES-BENZ G 500 з реєстраційним номером НОМЕР_1 від місця вчинення правопорушення (с. Братське) до місця, де була розглянута справа про адміністративне правопорушення (м. Дніпро), відповідачами суду не надано.

Рапорт працівника поліції, на який представник відповідача посилається у відзиві в обґрунтування заперечень проти позову, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за умови відсутності інших належних та допустимих доказів. Такий висновок викладений у п. 53 постанови Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням зазначеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, в діянні позивача є недоведеними. Отже, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Доказів понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивач суду не надав, із заявами про намір подати такі докази після ухвалення рішення до суду не звертався.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 132, 139, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3885814 від 18.01.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп., а провадження у зазначеній справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення складене 10 березня 2025 року.

Суддя А.В. Стеценко