Справа № 200/1375/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

10 березня 2025 року Справа №200/1375/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ),

третя особа: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ),

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №341/нст від 04.12.2024 в частині виплати позивачу додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 30000 грн за період з 01.11.2024 до 30.11.2024;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №4/ нст від 04.01.2025 в частині виплати позивачу додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 30000 грн за період з 01.12.2024 по 15.12.2024 та із 19.12.2024 по 31.12.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про нарахування позивачу додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100000 грн, за період з 01.11.2024 по 30.11.2024, з 01.12.2024 по 15.12.2024 та із 19.12.2024 по 31.12.2024, в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

03 березня 2025 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Мотивуючи означену ухвалу суд зазначив, що до позовних вимог щодо оскарження спірних наказів застосовується місячний строк звернення до суду, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали адміністративної справи суд установив, що позивач не наводить доводів та не надає доказів на підтвердження дати ознайомлення його із оскаржуваними наказами, а відтак у суду відсутня можливість встановити дату відліку строку звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі. Відтак, до суду з позовною заявою позивач звернувся із пропуском місячного строку встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

04 березня 2025 року від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої позивач зазначив, що спір стосується законодавства України про оплату праці, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ст. 233 КЗпП України, тож подаючи позов в лютому 2025 р. позивач вважає, що не пропустив тримісячний строк на звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України.

Позивач зазначає, що військова частина НОМЕР_1 , в якій він прохожу службу, знаходиться та виконує завдання в зоні бойових дій, позивач також знаходиться в зоні бойових дій та продовжує виконувати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 №113т від 26.10.2024 р., а також додатково бойове розпорядження №33/ дск командира військової частини від 03.01.2025 р. про всебічне забезпечення виконання бойових завдань та здійснення заходів із забезпечення оборони України.

Покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24 (адміністративне провадження №К/990/14363/24) позивач зазначив, що проходить військову службу за мобілізацією, тривалий час виконує бойові накази та розпорядження командира військової частини в районах бойових дій, та в першу чергу здійснював заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, для вирішення особистих питань у позивача не вистачало часу, на підставі викладеного та з урахуванням незначного терміну пропуску процесуального строку позивач просить суд його поновити.

Дослідивши доводи означеного клопотання суд зазначає наступне.

Щодо доводів відносно поширення на строки оскарження спірних наказів положень ст. 233 КЗпП України, суд зазначає, що ураховуючи обраний позивачем спосіб захисту свого права, а також виклад та обґрунтування позовних вимог, у випадку визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів про виплату додаткової винагороди у певному розмірі, автоматично не зобов`язує відповідача виплати додаткову винагороду у іншому розмірі, а відтак позовні вимоги відносно зобов`язання відповідача прийняти рішення про нарахування позивачу додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100000 грн, за період з 01.11.2024 по 30.11.2024, з 01.12.2024 по 15.12.2024 та із 19.12.2024 по 31.12.2024 є самостійною, а не похідною позовною вимогою, на яку на відміну від позовних вимог про оскарження наказів поширюються приписи ст. 233 КЗпП України.

Водночас, суд вважає, слушними покликання позивача на висновки постанови Верховного Суду від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24 щодо поновлення строків звернення до суду військовослужбовцям призваних до Збройних Сил України по мобілізації.

Ураховуючи незначний термін пропуску строку, суд вважає за можливе його поновити.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява подана з додержанням вимог статей 159-161 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави, визначені статтями 169-170 КАС України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, тому підлягає прийняттю до провадження та розгляду судом.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 12 та ст.ст. 257-261, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі викладеного, керуючись статтею 5, 6, 12, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою задовольнити.

Прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі № 200/1375/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.

Справу призначити до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Зобов`язати відповідача у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали, подати до суду відзив на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.

Роз`яснити сторонам, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Запропонувати позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив з одночасним направленням його копії відповідачу.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для можливості подання до суду заперечень, з одночасним направленням його копії позивачу.

Адміністративна справа розглядатиметься Донецьким окружним адміністративним судом у складі судді Кониченко О.М. одноособово.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає крім випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Роз`яснити сторонам, що, беручи до уваги Рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022, тимчасово до припинення або скасування воєнного стану введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:

- на час існування небезпеки для учасників провадження, пов`язаної з перебуванням останніх у приміщенні Донецького окружного адміністративного суду, судові засідання за особистої участі учасників судового процесу не проводяться;

- сторони по справі та інші громадяни мають право надсилати документи, що стосуються розгляду судових справ, без особистого прибуття до приміщення суду: через особистий кабінет в системі «Електронний суд» або у разі неможливості надсилання через систему «Електронний суд» електронною поштою на е-mail: (з обов`язковим підписанням всіх документів кваліфікованим електронним підписом), а також засобами поштового зв`язку.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://court.gov.ua/fair/sud0570.

Суддя О.М. Кониченко