Справа № 160/31072/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31072/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/31072/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» до Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» звернулося з позовом до суду, у якому просить визнати - визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 22.10.2024р. №753 в частині включення Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» до Реєстру великих платників податків на 2025 рік.

Позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд:

- зупинити дію наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024р. №753 «Про затвердження Реєстру ВПП на 2025 рік» в частині включення Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» до Реєстру великих платників податків до дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

- заборонити Державній податковій службі України вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо зміни місця податкового обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» () до дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

- заборонити Східному міжрегіональному управлінню ДПС України по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо взяття на облік ТОВ «УКРНОР» () до дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

- заборонити Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо зняття з податкового обліку ТОВ «УКРНОР» () до дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» про забезпечення позову у справі №160/31072/24 задоволено, а саме суд:

- зупинив дію наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024р. №753 «Про затвердження Реєстру ВПП на 2025 рік» в частині включення Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» (, місцезнаходження: пр. Гагаріна, буд.74, офіс 316, м. Дніпро, 49107) до Реєстру великих платників податків до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/31072/24;

- заборонив Державній податковій службі України (, місцезнаходження: Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053) вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо зміни місця податкового обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» (, місцезнаходження: пр. Гагаріна, буд.74, офіс 316, м. Дніпро, 49107) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/31072/24;

- заборонив Східному міжрегіональному управлінням ДПС України по роботі з великими платниками податків (, місцезнаходження: пр. О.Поля, 57, м. Дніпро, 49600) вчиняти будь-які дії щодо взяття на облік ТОВ «УКРНОР» (, місцезнаходження: пр. Гагаріна, буд.74, офіс 316, м. Дніпро, 49107) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/31072/24;

- заборонив Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) вчиняти будь-які дії щодо зняття з податкового обліку ТОВ «УКРНОР» (, місцезнаходження: пр. Гагаріна, буд.74, офіс 316, м. Дніпро, 49107) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/31072/24.

Державна податкова служба України, не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що забезпечивши позов шляхом зупинення оскаржуваного наказу ДПС України, суд фактично констатував протиправність оскаржуваного наказу та відповідно висновків вжитих заходів, що може мати місце тільки за наслідками вирішення спору по суті. Крім того, посилання суду на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути виключною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства. Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом заходів забезпечення позову. На переконання апелянта, оскаржувана ухвала суду про забезпечення позову у справі № 160/31072/24 прийнято судом першої інстанції з істотним порушенням норм процесуального права, а саме статей 150 та 151 КАС України, та не відповідає принципам адміністративного судочинства, а тому підлягає скасуванню.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, не погодившись із забезпеченням позову, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити у забезпеченні позову у справі № 160/31072/24.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що застосовуючи заходи забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо зняття з податкового обліку ТОВ «УКРНОР», суд підмінив функції контролюючого органу як суб`єкта владних повноважень та втрутився в його дискреційні повноваження. В той же час, з урахуванням положення ст. 2 КАС України, в аспекті норм ч. 2 ст. 150 цього Кодексу, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо заборони Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо зняття з податкового обліку ТОВ «УКРНОР», дії якого не є предметом судового оскарження. Відносно ТОВ «УКРНОР» державним реєстратором 13.09.2024 внесено інформацію про внесення рiшення засновникiв (учасникiв) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результатi її реорганiзацiї шляхом перетворення. В рішенні від 13 вересня 2024 року №1309 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» () зазначено «Розпочати процедуру реорганізації Товариства шляхом його перетворення на Товариство з додатковою відповідальністю з 13 вересня 2024 року». Відповідно до п. 6 розділу III Наказу 911, у разі реорганізації великого платника податків шляхом злиття, приєднання, перетворення новоутворений платник податків (правонаступник) зобов`язаний стати на облік у контролюючому органі, що здійснює супроводження великих платників податків, за основним місцем обліку великого платника податків, який був реорганізований. Відносно ТОВ «УКРНОР», станом на 06.12.2024, відповідними структурними підрозділами ГУ ДПС підписаний обхідний лист та завершені всі заходи, пов`язанні з реорганізацією вищезазначеного платника податків, а саме: 18.11.2024 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради сформовані та направлені повідомлення про відкликання заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за ф.28-ОПП та ф.6-ЄСВ. Проте, станом на 06.12.2024 ТОВ «УКРНОР» для завершення своєї процедури перетворення до державного реєстратора не звернулось. Заявником, так само як і судом не зазначено яким чином рішення ДПС України до розгляду справи по суті вплине на ведення господарської діяльності позивача. Не обґрунтовано як невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невідворотних витрат та перепон у ведення господарської діяльності. До заява про забезпечення позову не долучено доказів очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, суд першої інстанції забезпечуючи позов фактично вирішив позовні вимоги. Зупинення наказу у частині тягне за собою блокування дій контролюючого органу на виконання обов`язків по проведення податкового контролю платники податків, їх реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

ТОВ «УКРНОР» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність доводів апеляційних скарг відповідача та третьої особи. Вказує, що подані апеляційні скарги не містять конкретних доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт КАС України, як на підставу для апеляційного оскарження судового рішення. Оскаржувана ухвала містить чітке обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки для позивача, що потребує докладення останнім значних зусиль і витрат для їх відновлення. Отже, забезпеченням позову позивачу надано тимчасову правову охорону його прав.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зі змісту заяви про забезпечення позову слідує, що наказ Державної податкової служби України від 22.10.2024р. №753 в частині включення Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» до Реєстру великих платників податків на 2025 рік є протиправними та підлягає скасуванню, автоматичне включення позивача до Реєстру великих платників податків накладе на нього відповідні обмеження та істотно вплине на господарську діяльність підприємства; обраний позивачем захід забезпечення позову є адекватним.

З метою недопущення порушення його прав, які гарантовані Конституцією України, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Державної податкової служби України від 22.10.2024р. №753 до Реєстру великих платників податків на 2025 рік, зокрема, включено Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРНОР», що підтверджується повідомленням Державної податкової служби України про включення до Реєстру великих платників податків від 02.11.2024р. №5202.

Правомірність прийняття наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024р. №753 є предметом спору у справі № 160/31072/24.

За наслідками оцінки наведених позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд першої інстанції вказав на те, що до набрання чинності рішенням у цій справі, на підставі оскаржуваного наказу відповідачем очевидно буде прийнято рішення про зміну місця обліку позивача і переведення його в інше місце обліку, а саме, Головне управління ДПС У Дніпропетровській області зніме позивача з обліку, а Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків візьме позивача на свій облік без жодного волевиявлення останнього. Тобто, навіть у випадку задоволення позову, вже буде унеможливлено захист та поновлення прав і інтересів позивача в силу того, що негативні для нього наслідки вже настануть.

Колегія суддів погоджує такий висновок суду першої інстанції з наступних підстав.

Стаття 64 Податкового кодексу України визначає підстави взяття на облік юридичних осіб та відокремлених підрозділів юридичних осіб

Так, згідно п. 64.1 ст. 64 Податкового кодексу України взяття на облік за основним місцем обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів, відокремлених підрозділів юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства іноземної держави, у тому числі постійних представництв, як платників податків та зборів у контролюючих органах здійснюється на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у день отримання зазначених відомостей контролюючими органами.

Дані про взяття на облік юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів, відокремлених підрозділів юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства іноземної держави, як платників податків і зборів у контролюючих органах передаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у день взяття на облік таких платників податків у порядку, встановленому Міністерством юстиції України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.64.7 ст.64 Податкового кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначає порядок обліку платників податків у контролюючих органах та порядок формування Реєстру великих платників податків на відповідний рік з урахуванням критеріїв, визначених цим Кодексом для великих платників податків.

У разі включення платника податків до Реєстру великих платників податків на нього поширюються особливості, визначені цим Кодексом для великих платників податків.

Після включення платника податків до Реєстру великих платників податків та отримання повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про таке включення платник податків зобов`язаний стати на облік за основним місцем обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, з початку податкового періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр, та за неосновним місцем обліку в такому територіальному органі центрального органу виконавчої влади або його структурних підрозділах щодо наявних у межах населеного пункту за місцезнаходженням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням за переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або через які провадиться діяльність такого великого платника податків.

Щодо великих платників податків, які самостійно не стали на облік у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурних підрозділах, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, приймає рішення про зміну основного та неосновного місця обліку таких великих платників податків та переведення їх на облік у територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурні підрозділи.

У разі прийняття рішення про переведення великого платника податків на облік у територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, чи інший контролюючий орган, відповідні контролюючі органи зобов`язані протягом 20 календарних днів після прийняття такого рішення здійснити взяття на облік/зняття з обліку такого платника податків.

Великий платник податків, щодо якого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, прийнято рішення про переведення на облік у контролюючий орган, що здійснює супроводження великих платників податків, чи інший контролюючий орган, після взяття його на облік за новим місцем обліку зобов`язаний сплачувати податки за місцем попереднього обліку у контролюючих органах, а подавати податкову звітність та виконувати інші обов`язки, передбачені цим Кодексом, за новим місцем обліку.

Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.201 1року затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (далі Порядок № 1588).

Відповідно до п.10.22 розділу Х Порядку, якщо відповідно до критеріїв, визначених підпунктом 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 розділу I, та згідно з пунктом 64.7 статті 64 глави 6 розділу II Податкового кодексу України в установленому порядку платника податків включено/не включено до Реєстру великих платників податків на наступний рік, внаслідок чого змінюється основне та неосновне місце обліку платника податків, контролюючі органи здійснюють переведення такого платника податків до/з контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків, з урахуванням таких особливостей:

1) з початку податкового періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр великих платників податків, здійснюється взяття на облік великого платника податків згідно з Порядком формування Реєстру великих платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21 жовтня 2015 року № 911, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2015 року за № 1395/27840;

2) дані про взяття на облік платника податків, якого включено / не включено до Реєстру великих платників податків та відомості щодо якого містяться в Єдиному державному реєстрі, передаються до Єдиного державного реєстру у день взяття на облік у контролюючому органі за новим місцем обліку із зазначенням дати та номера запису про взяття на облік, найменування та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків взято на облік.

Згідно пп. 10.2 розділу 10 наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» у разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання та його реєстрації як платника податків за новим місцезнаходженням сплата визначених податковим законодавством загальнодержавних податків і зборів, які розподіляються між державним та місцевими бюджетами, та місцевих податків і зборів здійснюється за місцем попередньої реєстрації платника податків до закінчення поточного бюджетного періоду.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 року у справі № 826/8556/17 дійшов висновку щодо застосування підстав забезпечення позову у адміністративній справі про таке: «Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними».

Зважаючи на те, що після зміни місця обліку позивача шляхом зняття з обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області та переведення його на облік до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, що у спірних відносинах має місце з 01.12.2024 року, позивач змінює статус платника податків та великого платника податків, як наслідок для позивача здійснюється зміна системи оподаткування, суд апеляційної інстанції вважає, що зупинення дії наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024р. №753 «Про затвердження Реєстру ВПП на 2025 рік» в частині включення Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» до Реєстру великих платників податків, необхідно для збереження існуючого становища позивача до вирішення справи по суті.

З огляду на викладене та враховуючи, що оскаржуване рішення підлягає виконанню та змінює існуюче становище позивача до вирішення справи по суті, фактично призведе до того, що ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у разі прийняття рішення на користь позивача стане не можливим.

Водночас, заборона контролюючим органам вчиняти дії щодо реалізації оскаржуваного наказу є співмірними із заявленими позивачем вимогами та необхідними для належного захисту прав позивача, зважаючи на те, що навіть у разі прийняття судом позитивного для позивача рішення, він продовжить протягом 2025 року сплачувати визначені законодавством податки і збори, про що слушно зазначив суд першої інстанції.

Отже, доводи апеляційних скарг повністю суперечать зібраними у справі доказами, та не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги апеляційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/31072/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/31072/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко