Справа № 240/558/25
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/558/25

категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,

представника відповідача Орєхова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач через свого представника адвоката Джанелідзе О.А. 08.01.2025 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 23 лютого 2024 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 1-А групи, починаючи з «28» лютого 2024 року до теперішнього часу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби згідно поданого ним « 23» лютого 2024 року рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 1-А групи;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити військовослужбовця за призовом під час мобілізації під час воєнного стану ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а також зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 як такого, що самовільно залишив військову частину (місце служби);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 припинити службове розслідування щодо військовослужбовця за призовом під час мобілізації під час воєнного стану ОСОБА_1 , визнаючи його як такого, що самовільно залишив військову частину (місце служби).

В обґрунтування позову зазначає, що «06» лютого 2024 року Бердичівська міжрайонна МСЕК Житомирської області видала Довідку МСЕК серія 12 ААГ № 651576 на підтвердження інвалідності 1-А групи матері Позивача ОСОБА_2 , з терміном дії безстроково; «23» лютого 2024 року цінний лист з описом вкладення, в якому містився Рапорт Позивача про звільнення з військової служби і додані до нього нотаріальні копії документів, був відправлений представниками ТОВ «ФПГ «Захист» засобами поштового зв`язку на адресу Відповідача, зазначену в листі, який надійшов від ВЧ НОМЕР_3 у відповідь на запит адвоката до Міністерства оборони України, який надійшов від ВЧ НОМЕР_3 у відповідь на запит адвоката до Міністерства оборони України щодо поштової адреси Відповідача; оскільки не було жодної реакції і в будь-якій формі зворотнього зв`язку від Відповідача, позивач 21» березня 2024 року звертався з усною скаргою на бездіяльність Відповідача щодо не розгляду його рапорту про звільнення з військової служби на Гарячу лінію Міністерства оборони України і у відповідь на вказане звернення «27» березня 2024 року на поштову адресу Позивача надійшов лист відповідь № 166311776 від Військової частини НОМЕР_2 , зі змісту якого Позивач дізнався, що станом на «24» березня 2024 року він рахується у списках Військової частини НОМЕР_1 (Відповідач), як такий, що самовільно залишив військову частину (місце служби); неможливим є завершення службового розслідування до часу повернення Позивача до місця служби; а вказаний рапорт ( у разі його надходження) буде залишений без розгляду у зв`язку з перебуванням військовослужбовця у статусі такого, що самовільно залишив військову частину (місце служби), тобто є тимчасово відсутнім за місцем служби, що перешкоджає можливості прийняття щодо нього будь-яких кадрових рішень; не розгляд протягом тривалого часу рапорта Позивача про звільнення його з військової служби, з урахуванням наявних у нього сімейних обставин, які тривають до теперішнього часу тяжкої хвороби матері, особи з інвалідністю 1-А групи, і необхідністю здійснення постійного догляду за нею є протиправною бездіяльністю.

Ухвалою від 15.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 відповідь на позов не подала.

В підготовчому засіданні 17.02.2025 судом було залучено до участі в справі як співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 (а.с.82-85).

Військова частина НОМЕР_2 подала відзив на позов (а.с.108-149), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що Військова частина НОМЕР_1 , яку визначено Відповідачем у справі, є структурним підрозділом (окремим батальйоном у складі бригади) військової частини НОМЕР_2 ; командир військової частини НОМЕР_1 не наділений повноваженнями для звільнення позивача з військової служби; наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 січня 2024 року №5 Позивача було оголошено таким, що самовільно залишив військову частину (місце служби) та виключено з усіх видів забезпечення; про факт самовільного залишення Позивачем військової частини (місця служби) командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено повідомлення про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, що передбачене частиною 5 статті 407 КК України до відповідного територіального органу Державного бюро розслідувань, від якого 09 травня 2024 року до військової частини НОМЕР_1 надійшов витяг із ЄРДР від 14 березня 2024 року 0000927 письмове повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, вчиненого Позивачем; На виконання вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пунктів 144-1, 144-2 Положення, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 10 травня 2024 року №46-РС військову службу Позивачеві було призупинено і наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16 травня 2024 року №139 Позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а його облікові документи направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; таким чином, починаючи з 16 травня 2024 року та наразі Позивач не є військовослужбовцем ані військової частини НОМЕР_1 ані військової частини НОМЕР_2 , а відтак не може бути звільнений командиром військової частини НОМЕР_2 з військової служби, незалежно від наявності у командира військової частини НОМЕР_2 формальних повноважень на звільнення з військової служби військовослужбовців рядового та сержантського складу.

В судовому засіданні 10.03.2025:

- позивач, представник якого адвокат Джанелідзе О.А. була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.104), не прибув;

- представник відповідачів просив відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що рапорт позивача про звільнення з військової служби до відповідачів не надходив, а в разі його надходження був би залишений без розгляду у зв`язку з самовільним залишенням позивачем військової частини (місця служби).

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі - Інструкція № 170), Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 (далі - Інструкція № 280).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, мобілізований (а.с.72) солдат ОСОБА_1 з 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.147), яка не є юридичною особою (а.с.97), та входить до складу військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2024 № 5 (а.с.148) солдат ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

Як вбачається з ч. 2 ст. 24 Закону, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14 січня 2024 року №14 "Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцями 3 роти спеціального призначення" (а.с.145) наказано направити матеріали службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності позивача за ч. 5 ст. 407 КК України.

Позивачем 23.02.2024 засобами поштового зв`язку на адресу військової частини НОМЕР_2 (а.с.73-74) направлено рапорт (а.с.31-32) з документами командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі п.п."г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матерю, яка є особою з інвалідністю 1-А групи.

Суд звертає увагу, що представник відповідача заперечує отримання рапорту військовою частиною, а з доданої до позову роздруківки (а.с.74) не вбачається, що поштове відправлення з рапортом було отримано 28.02.2024 саме представником військової частини НОМЕР_2 .

Отже позивачем не доведено отримання рапорту про звільнення військовою частиною НОМЕР_1 .

Відповідно до позову позивач звертався з усною скаргою щодо не розгляду його рапорту про звільнення з військової служби на Гарячу лінію Міністерства оборони України і на вказане звернення Військова частина НОМЕР_2 надала позивачу відповідь листом від 27.03.2024 № 1663/1776 (а.с.69-70, 89-90) і вказані обставини представником відповідача в судовому засіданні не заперечувались.

При цьому з вказаного листа військової частини, який був наданий у відповідь на усне звернення позивача на Горячу лінію Міністерства оборони України, вбачається, що позивач проінформований, що станом на 24.03.2024 військовослужбовець ОСОБА_1 обліковується у списках військової частини НОМЕР_1 як такий, що самовільно залишив військову частину (місце служби) і його рапорт про звільнення з військової служби у разі його надходження буде залишений без розгляду у зв`язку із перебуванням військовослужбовця у статусі такого, що залишив військову частину (місце служби), тобто є тимчасово відсутнім за місцем служби, що перешкоджає можливості прийняття щодо нього будь-яких кадрових рішень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно позову, предметом спору є бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 23.02.2024 про звільнення з військової служби.

В ст. 77 КАС України зазначено:

"1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача."

Відповідно до п.п.2 п.225 Розділу ХІІ Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Тобто в даному випадку рішення про звільнення позивача мав приймати командир військової частини НОМЕР_2 (бригади)

Згідно п. 233 Розділу ХІІ Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

В Розділі І Інструкції № 170 зазначено:

"1.5. Для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються:

1) Подання (додаток 1) ... :

на військовослужбовців крім тих, які проходять базову військову службу щодо:

...

звільнення з військової служби;

...

7) Клопотання посадових осіб у вигляді службової характеристики (додаток 7), рапорту, телеграми, списку, донесення, якщо в умовах особливого періоду неможливо оформити документи, визначені підпунктом 1 цього пункту,- на військовослужбовців, які займають посади, передбачені штатами воєнного часу, щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження та звільнення з військової служби (крім громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, осіб, які призначені або призначаються на посади вищого офіцерського складу, та тих, призначення яких на посади здійснюється за погодженням з Президентом України)."

Тобто в даному випадку позивач мав подати рапорт про звільнення по команді, а командир військової частини НОМЕР_1 оформити подання, а в разі неможливості його оформлення, оформити клопотання у вигляді службової характеристики (додаток 7), рапорту, телеграми, списку, донесення на його звільнення, а рішення про звільнення позивача прийняти командир військової частини НОМЕР_2 (бригада) на підставі надійшовши з військової частини НОМЕР_1 документів.

Позивачем не доказано отримання командиром військової частини НОМЕР_1 рапорту про звільнення.

Як було зазначено вище представник відповідача заперечує отримання рапорту військовою частиною, а з доданої до позову роздруківки (а.с.74) не вбачається, що поштове відправлення з рапортом було отримано 28.02.2024 саме представником військової частини НОМЕР_2 . Не є доказом отримання рапорту відповідачем і лист військової частини НОМЕР_2 від 27.03.2024 № 1663/1776 (а.с. 89-90), оскільки в ньому не вказується про надходження рапорту, а навпаки вказівкою у листі про те, що рапорт про звільнення з військової служби у разі його надходження буде залишений без розгляду, заперечується його надходження.

Таким чином оскільки позивачем не доказано отримання його рапорту про звільнення відповідачем, суд вважає встановленим, що військова частина НОМЕР_1 не отримала цього рапорту, а тому і не могла вчинити бездіяльність щодо його не розгляду, а тому в задоволенні основної позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності належить відмовити.

Враховуючи відмову в задоволенні основної позовної вимоги, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 вчинити дії, тим більш, що вчинення цих дій не відноситься до повноважень вказаної частини (звільнення з військової служби), а таких як припинення службового розслідування неможливе у зв`язку із закінченням такого розслідування в січні 2024 року, тобто до звернення до суду з позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк

Повне судове рішення складене 11 березня 2025 року