Справа № 560/1990/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1990/25
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 серпня 2024 року № 1491 про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на неповнолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 10 вересня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є вдовою загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , який з 25 лютого 2022 року був мобілізований та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Житомирській та Запорізькій областях. Однак, 09 вересня 2023 року, під час здійснення артилерійського обстрілу по району вогневої позиції наших військ на околиці населеного пункту Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області її чоловік ОСОБА_3 загинув, отримавши несумісне з життям вогнепальне осколкове поранення. Позивач із своєю неповнолітньою донькою від попереднього шлюбу - ОСОБА_2 проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 . В липні 2024 року позивач звернулася до ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" доньці ОСОБА_2 за загиблого ОСОБА_3 . Однак, у своїй відповіді ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 , згідно рішення головного управління від 05.08.2024 року № 1491. Вважаючи зазначене рішення протиправним та необгрунтованим, позивач звернулась до суду із позовом.

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що рішенням головного управління від 05.08.2024 №1491 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на дитину ОСОБА_2 , оскільки розрахунок заборгованості по аліментах не спростовує факт отримання аліментів від батька ОСОБА_4 на ОСОБА_2 . Зазначає, що відповідно до ст. 34 Закону №2262-ХІІ прямо передбачено що право на пенсію в разі втрати годувальника нарівні з рідними дітьми мають, зокрема, пасинок і падчерка, якщо вони не одержували аліментів від батьків. Розрахунок заборгованості по аліментах не спростовує факт отримання аліментів від батька ОСОБА_4 на ОСОБА_2 . Відтак, рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.08.2024 №1491 винесене відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи у судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 вересня 2018 року у справі № 495/4484/18, позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 "), укладений 15.09.2012 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 898, які від шлюбу мають доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Судового наказу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року (справа № 350/214/19) з ОСОБА_4 стягнуто в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітну (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки виданої Білгород-Дністровським відділом ДВС від 20.10.2021 року № 74793/31-31 вбачається, що боржник ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати аліментів.

Державним виконавцем у виконавчому провадженні № 58691590 виносилась постанова від 19.09.2023 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_4 від 19.09.2023 року.

Повідомленням Білгород-Дністровського відділу ДВС від 19.09.2023 року № 61008/23.1-57 відомості про боржника ОСОБА_4 внесено до реєстру боржників.

Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів виданих головним державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу ДВС від 02.05.2024 року та від 08.11.2024 року заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_4 на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки станом на листопад 2024 року сукупно становить 141435,75 гривень.

19.07.2019 року між ОСОБА_5 (прізвище після державної реєстрації шлюбу - " ОСОБА_7 ") та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення артилерійського обстрілу по району вогневої позиції, наших військ на околиці населеного пункту Мала Токмачка, Пологівського району, Запорізької області ОСОБА_3 загинув, отримавши несумісне з життям вогнепальне осколкове поранення, що підтверджується сповіщенням сім`ї з ІНФОРМАЦІЯ_4 № 146 від 10.09.2023 року та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року у цивільній справі в порядку окремого провадження № 676/119/24 встановлено: неповнолітня донька ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала до членів сім`ї вітчима ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області під час виконання бойового завдання; неповнолітня донька ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на повному утриманні вітчима ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області під час виконання бойового завдання, з осені 2017 року до дня його смерті.

24.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до головного управління з заявою для призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого ОСОБА_3 на доньку ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Рішенням головного управління від 05.08.2024 №1491 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на дитину ОСОБА_2 , оскільки розрахунок заборгованості по аліментах не спростовує факт отримання аліментів від батька ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

25.11.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою про долучення до її пенсійної справи розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_2 станом на 31.10.2024, виданої 08.11.2024 головним державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) О. Абловою.

На прохання ОСОБА_1 наданий розрахунок заборгованості долучено до документів, на підставі яких головним управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії на ОСОБА_2 .

Не погодившись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась за захистом власних прав та інтересів до суду.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах Державної прикордонної служби України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 29 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Згідно статті 30 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї відповідно до Закону вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію.)

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону № 2262-ХІІ незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно статті 34 Закону право на пенсію в разі втрати годувальника нарівні з рідними дітьми мають, зокрема, пасинок і падчерка, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Як встановлено судом під час розгляду справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянуло заяву позивача від 24.07.2024 року та винесло рішення № 1491 від 05.08.2024 року про відмову в призначенні пенсії у разі втрати годувальника падчерці годувальника ОСОБА_3 , посилаючись на те, що розрахунок заборгованості по аліментах не спростовує факт отримання аліментів від батька ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

Суд акцентує увагу на тому, що спірним питанням в межах даної справи є відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні падчерці ОСОБА_3 пенсії у разі втрати годувальника виключно з-за відсутності спростовуння факту отримання аліментів від батька ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

Як вже було встановлено судом, приписи ст. 34 Закону № 2262-ХІІ чітко закріплюють неможливість призначення падчерці пенсії у разі втрати годувальника, якщо вона вже одержувала аліменти від батьків.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини

За ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 4 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України).

Разом з тим, у призмі ст. 34 Закону № 2262-ХІІ та положень Сімейного кодексу України, на думку суду, поняття "отримання аліментів" не є тотожним із поняттям "стягнення аліментів за рішенням суду", оскільки сам факт наявності судового наказу про стягнення з батька дитини аліментів на користь дитини не виключає можливість ухилення батька дитини від виконання рішення суду та, відповідно, виплати аліментів.

В контексті вищевикладеного варто звернути увагу на те, що позивач за час розгляду справи посилалась на той факт, що ОСОБА_4 , який є батьком її спільної доньки ОСОБА_2 , не виконував судовий наказ Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року (справа № 350/214/19) та не виплачував аліменти на утримання ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Білгород-Дністровського відділу ДВС від 20.10.2021 року № 74793/31-31, постановою про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 58691590 від 19.09.2023 року, повідомленням Білгород-Дністровського відділу ДВС від 19.09.2023 року № 61008/23.1-57 про внесення відомостей про ОСОБА_4 до реєстру боржників та розрахунків заборгованості зі сплати аліментів виданих головним державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу ДВС від 02.05.2024 року та від 08.11.2024 року.

Вищевказані відомості, що підтверджують факт неотримання позивачем аліментів від ОСОБА_4 на утримання їх неповнолітньої дитини, за час розгляду справи представниками відповідача спростовані не були.

За час розгляду справи представниками відповідача не було надано доказів здійснення ними запитів (при розгляді заяви позивача від 24.07.2024 року про призначення пенсії) для отримання необхідних відомостей з державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних для встановлення факту отримання або неотримання позивачем аліментів від ОСОБА_4 на утримання їх неповнолітньої дитини.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що відповідачем за час розгляду справи не було спростовано факту неотримання позивачем аліментів від ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини, що свідчить про обґрунтованість тверджень позивача про те, що ОСОБА_2 як падчерка годувальника ОСОБА_3 , фактично не одержувала аліментів від батька, а тому мала право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 серпня 2024 року № 1491 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника є необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щобо заявленої вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта ухвалити рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та спрямований на недопущення свавілля в органах влади.

За п.п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , а із заявою про призначенні пенсії у разі втрати годувальника позивач звернулася 24.07.2024 року, з огляду на що падчерка годувальника має право на призначення пенсії з 10.09.2023 року.

Враховуючи факт того, що судом встановлено, що падчерка ОСОБА_3 має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки не одержувала аліментів від рідного батька, а також враховуючи, що зазначені обставини були єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_2 , яка є падчеркою померлого годувальника ОСОБА_3 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 10.09.2023 року.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 серпня 2024 року № 1491 про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на неповнолітню дитину ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_2 , яка є падчеркою померлого годувальника ОСОБА_3 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 10.09.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк