Справа № 120/2984/25
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

11 березня 2025 р. Справа № 120/2984/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Свентух Віталій Михайлович, розглянувши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича до Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончарука Василя Олександровича, Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Мокрого Андрія Романовича, Головного управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича до Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончарука Василя Олександровича, Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Мокрого Андрія Романовича, Головного управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, в розумінні частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правовий спір необхідно розглядати у єдності його матеріального та процесуального аспектів. Матеріальний аспект публічно-правового спору розкриває сутність протиріч між суб`єктами такого спору, які виникли у зв`язку з реалізацією прав, свобод та інтересів цих суб`єктів у сфері публічно-правових відносин. Процесуальний аспект розкриває сутність публічно-правового спору як предмета розгляду адміністративним судом, тобто адміністративної справи.

Суб`єктами публічно-правового спору є особи, між якими виникли розбіжності з приводу реалізації їх прав та обов`язків у публічно-правових відносинах.

Об`єктом публічно-правового спору є права, свободи та інтереси, реалізації або задоволенню яких перешкоджає суб`єкт владних повноважень.

Предметом публічно-правового спору є рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, а також дії чи бездіяльність суб`єктів публічно-правових відносин, які не є суб`єктами владних повноважень, але є суб`єктами публічно-правового спору.

Специфіка публічно-правового спору визначається у його суб`єктному складі, підставах виникнення, межах повноважень адміністративного суду.

Отже, публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

У змісті позовної заяви позивач посилаючись на пункт 2 частини 1 статті 5 КАС України зазначив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Однак, у змісті позовної заяви відсутній виклад обставин віднесення спору до публічно-правового.

Отже, виклад обставин слід відобразити із урахуванням відносин, що склались між сторонами та конкретизувати у чому полягає публічно-правовий спір, і на захист яких прав чи інтересів спрямований позов за заявленими вимогами.

Таким чином, позивачу слід конкретизувати виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в контексті віднесення спору до сфери публічно-правового.

У разі віднесення спору до публічно-правового, позивачу слід врахувати, що способи захисту прав та інтересів фізичної та юридичної особи у публічно-правовому спорі визначено частиною першою статті 5 КАС України, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Наведене узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи. Зокрема, відповідно до пунктів 2-4 частини 1 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, для прийняття рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії суд неодмінно повинен встановити факт протиправності прийнятого індивідуального акта або факт його бездіяльності та констатувати її протиправний характер внаслідок порушення прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Водночас протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Разом з тим, заявлені позивачем вимоги не відповідають вказаним приписам.

Згідно із змістом позовних вимог позивач просить суд:

- зобов`язати Головне управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП провести службове розслідування щодо неправомірних дій Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончарука Василя Олександровича та Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Мокрого Андрія Романовича.

Отже, позивач заявляє вимоги про зобов`язання відповідача до вчинення конкретних дій, але при цьому не ставить вимогу щодо оскарження тих рішень, дій (бездіяльності) відповідача, визнання яких протиправними і зумовлює необхідність покладення судом певних обов`язків на суб`єкта владних повноважень з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

У зазначеному вигляді заявлені позовні вимоги не відповідають положенням частини 1 статті 5 КАС України, а також не узгоджуються з повноваженнями адміністративного суду, визначеними у частині 2 статті 245 КАС України за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Ще більшої ваги такі недоліки набувають з огляду на положення частини 2 статті 9 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак позивачу необхідно конкретизувати, які саме рішення, дії (бездіяльність) Головного управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП позивач вважає протиправними і такими, що порушують її права та законні інтереси, внаслідок яких позивач звертається з позовом до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч. 1 ст. 46 КАС України).

Згідно визначення наведеному в пункті 8 частини 1 статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Із змісту позовних вимог, серед іншого вбачається, що позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончарука Василя Олександровича та Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Мокрого Андрія Романовича, які полягали у невиправданому застосуванні сили щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та затриманні ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 без складання протоколу адміністративного затримання.

При цьому, позивачем у позовній заяві не викладено обставин, на захист яких прав, свобод та інтересів подано нею позов у частині оскарження дій, що стосуються іншої особи, зокрема ОСОБА_2 . Також не визначено процесуальний статус Кузьменка О.М. у даному спорі.

Не зазначено, яким чином дії, які полягали у невиправданому застосуванні сили щодо ОСОБА_2 , впливають на права та інтереси позивача або порушують їх, а відтак не обґрунтовано у цій частині право на звернення до суду та обраний спосіб судового захисту, що регламентовано положенням частини 1 статті 5 КАС України.

Таким чином, позивачу щодо вказаного слід надати належний виклад обставин, які обґрунтовують заявлені вимоги та/або привести у відповідність зміст позовних вимог.

Крім того, частинами 3, 5 статті 161 КАС України регламентовано, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання, заява про звільнення від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно положень частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року встановлено в розмірі 3028 гривні.

Таким чином, ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру в електронній формі становить 968,96 грн. (0,8*1211,20 грн.).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В змісті позовних вимог позивач просить:

- визнати протиправними дії Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончарука Василя Олександровича та Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Мокрого Андрія Романовича, які полягали у невиправданому застосуванні сили щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та затриманні ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , без складання протоколу адміністративного затримання;

- зобов`язати Головне управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП провести службове розслідування щодо неправомірних дій Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончарука Василя Олександровича та Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Мокрого Андрія Романовича.

Отже, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, відтак сума судового збору за звернення до суду з даним позовом становить 1937,92 грн.

Всупереч зазначеному, позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн., отже є необхідним доплатити судовий збір в сумі 968,96 грн.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданого адміністративного позову вимогам КАС України, позовну заяву слід залишити без руху, надавши особі яка її подала, строк для усунення недоліків, шляхом:

- конкретизації, які саме рішення, дії (бездіяльність) Головного управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП позивач вважає протиправними і такими, що порушують її права та законні інтереси, внаслідок яких позивач звертається з позовом до адміністративного суду;

- викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в контексті віднесення спору до сфери публічно-правового;

- надання належного викладу обставин, які обґрунтовують заявлені вимоги та/або приведення у відповідність змісту позовних вимог щодо оскарження дій, які стосуються ОСОБА_2 ;

- надання до позовної заяви документу про сплату судового збору в сумі 968,96 грн.

За правилами визначеними частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 4, 5, 42, 46, 160, 161, 169, 171, 172, 245 КАС України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича до Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончарука Василя Олександровича, Інспектора роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Мокрого Андрія Романовича, Головного управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Свентух Віталій Михайлович