Справа № 320/3035/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року № 320/3035/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області у:

- не зарахуванні до загального трудового стажу періоду з 27.12.1991 року по 29.03.1993 рік, час роботи ОСОБА_1 на посаді секретарем машиністкою студії ТВ «Чорнобиль», відповідно до наказів №5-л.с від 27.12.1991р. та № 45-л.с. від 31.12.1994р., про що здійснено запис у трудовій книжці за №№14, 15 на сторінці 8;

- не зарахуванні до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01.01.2004 року, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- невірному визначенню понаднормативного стажу з урахуванням норм статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов?язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області:

- здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з часу її призначення із зарахуванням до загального страхового стажу періоду з 27.12.1991 року по 29.03.1993 рік, - час роботи на посаді секретарем машиністкою студії ТВ «Чорнобиль»;

??- зарахувати до страхового стажу в полуторному розмірі періоди роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження ЧАЕС починаючи з 01.01.2004 року, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року на підставі Довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988р. №122 та постановою КМУ від 05.07.2006р. за №920 і виплачувати пенсію з урахуванням цих періодів з 01.01.2019 року;

??- здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2019 року збільшивши доплату за понаднормативний стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з урахуванням норм статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.11.2017 про розмір розрахованої пенсії та розмір страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем не зараховано період роботи з 27.12.1991р. по 29.03.1993р. Позивач зазначила, що через такі протиправні дії відповідача розмір її страхового стажу врахованого при його розрахунку є меншим на 1 рік 3 місяці 2 дні (з 27.12.1991р. по 29.03.1993р.) ніж в наявності, що в свою чергу вплинуло як на коефіцієнт страхового стажу так і на загальний розмір пенсії позивачки. Тобто загальний страховий стаж повинен становити 33 роки 5 місяців 16 днів.

Також зазначила, що період роботи у зоні відчуження ЧАЕС має зараховуватися до стажу роботи при призначені пенсії в полуторному розмірі з 01.01.2004 року, що не здійснено відповідачем, як і не збільшено доплату за понаднормовий стаж починаючи з 01.01.2019 відповідно до законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без проведення судового засідання.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Позивачем подано відповідь на відзив, на яку відповідачем були надані заперечення на відповідь на відзив. У письмових пояснення Позивачка підтримала свої позовні вимоги викладені в позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Славутич Київської області, як одержувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 11 листопада 2017 року.

Пенсія призначена на підставі поданої заяви від 23 жовтня 2017 року №1680/1689 та доданих до неї документів.

По наявних у пенсійній справі документах загальний трудовий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 2 місяці 14 днів, з них більше 17 років роботи за Списком № 1 (без урахування кратності розрахунку). Стаж зараховано по 30 вересня 2017 року.

Індивідуальний коефіцієнт стажу вираховувався згідно наступної формули:

- в перерахунку на місяці:

(32 + 17) х 12 + 2 = 590 місяців;

590 : 12 : 100 = 0,49167

- індивідуальний коефіцієнт з урахуванням оцінки вартості одного року 1,35% становить - 0,66375.

Згідно п. 4. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Тобто, для розрахунку пенсії ОСОБА_1 використовується коефіцієнт стажу 0,66375.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати визначений за періоди з 01 липня 2000 року по 30 вересня 2017 року складає - 2,83491.

Основний розмір пенсії складає:

0,66375 х 2,83491 х 3764,40 (середня заробітна плата по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки) = 7083,37 грн.

Доплата за понаднормативний стаж - 275,88 грн. (19 років).

Загальний розмір пенсії становить - 7359,25 грн.

Відповідно до розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.11.2017 про розмір розрахованої пенсії та розмір страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем не зараховано період роботи з 27.12.1991р. по 29.03.1993р у зв`язку з тим, що записи №14 та №15 про роботу за вищезгаданий період містять виправлення.

31.01.2018 р. Позивачка звернулась до управління із заявою, в якій просила в тому числі включити до її страхового стажу період роботи з 27 грудня 1991 року по 29 березня 1993 року та до якої додала копії наказів ВЛ ЧАЕС № 1041 від 05 грудня 1994 року «Про створення студії «ТВ Славутич» та № 95-к від 23 березня 1995 року, згідно якого на підставі наказу № 1041 від 05 грудня 1994 року її було прийнято з 01 січня 1995 року в порядку переведення.

Головним управління ПФУ у Київській області накази не прийнято з підстав їх невідповідності.

Вважаючи дії відповідача протиправними, Позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності 1січня 2004 року.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

20.06.1974 постановою Держпраці СРСР № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція № 162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2.Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Абзацом першим пункту 2.10. Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

У відповідності до зазначеної інструкції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , як основний документ про трудову діяльність містить всі необхідні відомості про роботу позивача.

На звернення Позивача до Головного управління ПФУ у Київській області про визначення причин щодо не включення страхового стажу з 27.12.1991р. по 29.03.1993р. до розрахунку загального стажу, відповідач у своєму листі №11/Б-03 від 14.02.2018р. зазначив, що оскільки у трудовій книжці у записі під номером 15 на сторінці 8 є виправлення, то для його включення в розрахунок загального страхового стажу необхідно надати будь які накази з місця роботи на підтвердження страхового стажу за цей період.

Так, в трудовій книжці Позивачки на сторінці 8 у верхньому лівому куті є запис «виправлено у 14 номері запису на дату 27.12» завіреному підписом посадової особи та печаткою підприємства.

Тобто, 27.12.1991 року Позивачка була прийнята до студії ТВ «Чорнобиль» секретарем машиністкою, відповідно до наказу №5-л.с від 27.12.1991 року, про що здійснено запис у трудовій книжці за №14 на сторінці 8. А 31.12.1994 року її було переведено у студію телебачення «Славутич» згідно ст.36 п.5 КЗпП України, відповідно наказу №45л.с. від 31.12.1994 року, про що свідчить запис у її трудовій книжці за №15.

Позивачем на підтвердження спірного періоду роботи було надано до контролюючого органу копію наказу №95-к від 23.03.1995р. ВО «Чорнобильська атомна електростанція» з особистого складу «ТВ Славутич», та №1041 від 05.12.1994р. ВО «Чорнобильська атомна електростанція» про створення студії «ТВ Славутич».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд зауважує на тому, що не всі недоліки оформлення трудової книжки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Отже, суд дійшов до висновку, що відповідач при призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці. Вказані дії носять формальний характер і не відповідають вимогам пенсійного законодавства, у зв`язку з чим слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 27.12.1991 року по 29.03.1993 рік, ОСОБА_1 посаді секретарем машиністкою студії ТВ «Чорнобиль», відповідно до наказів №5-л.с від 27.12.1991р. та № 45-л.с. від 31.12.1994р., про що здійснено запис у трудовій книжці за №№14, 15 на сторінці 8.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01 січня 2004 року, як роботу по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області зарахувати до страхового стажу періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01 січня 2004 року, як роботу по Списку № 1, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1).

З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Після набрання чинності з 1 січня 2004 року Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порядок обчислення страхового стажу та коефіцієнту стажу, визначається ст. ст. 24 і 25 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Абзац 9 ч. З цієї статті передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків передбачених цим Законом.

У відповідності до абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до 01 січня 2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанов Кабінету Міністрів України, зарахування часу роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію, а не до страхового стажу для обчислення розміру пенсії, тому для обчислення розміру пенсії зазначені періоди зараховуються в страховий стаж в одинарному розмірі відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розрахунку стажу, що знаходиться в матеріалах пенсійної справи, суд встановив, що час роботи позивача з 01.10.2001 року по 30.09.2017 року зарахований в полуторному розмірі для визначення права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже у діях Головного управління ПФУ у Київській області відсутні ознаки протиправності в цій частині позовних вимог.

Щодо вимоги позивача щодо збільшення доплати за понаднормовий стаж за кожен повний рік страхового стажу понад 20 років з урахуванням ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», судом встановлено таке.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачає визначення поняття «понаднормовий стаж», а визначає право на пенсію до 01 жовтня 2017 року.

Суд зазначає, що пенсію ОСОБА_1 призначено згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без використання будь-яких норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений».

Відповідно до документів, які містяться у пенсійній справі ОСОБА_1 , їй нарахована доплата за понаднормовий стаж згідно абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за 19 років, що складає 275 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Відповідач діяв відповідно до вимог чинного Пенсійного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 768,40 грн судового збору за подання даного адміністративного позову.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 384,20 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області, які полягають у не зарахуванні до загального трудового стажу періоду з 27.12.1991 року по 29.03.1993 рік, час роботи на ОСОБА_1 посаді секретарем машиністкою студії ТВ «Чорнобиль», відповідно до наказів №5-л.с від 27.12.1991р. та № 45-л.с. від 31.12.1994р., про що здійснено запис у трудовій книжці за №№14, 15 на сторінці 8.

Зобов?язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з часу її призначення із зарахуванням до загального страхового стажу періоду з 27.12.1991 року по 29.03.1993 рік, - час роботи на посаді секретарем машиністкою студії ТВ «Чорнобиль».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.