Справа № 300/6001/24
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2025 р. справа № 300/6001/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наталі-25" до Коломийської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наталі-25" (далі позивач, ОСББ "Наталі-25") звернулося до суду з адміністративним позовом до Коломийської міської ради (далі відповідач), за змістом якого просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Коломийської міської ради щодо розгляду заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами, а також заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» від 16.06.2023 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 25, для обслуговування багатоквартирного житлового будинку;
- зобов`язати Коломийську міську раду на найближчому черговому пленарному засіданні міської ради повторно розглянути заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами, а також заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» від 16.06.2023 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 25 для обслуговування багатоквартирного житлового будинку, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги, мотивовані тим, що 15.02.2022 ОСББ "Наталі-25" звернулося до Коломийської міської ради із заявою про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами. Листом від 16.03.2022 відповідач повідомив проте, що звернення від 15.02.2022 передано на розгляд комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування. 16.03.2023 ОСББ "Наталі-25" звернулося до Коломийської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 25, для обслуговування багатоквартирного житлового будинку. В подальшому, як стало відомо позивачу з листа Коломийської міської ради від 02.07.2024 за № Г/329, на сесії Коломийської міської ради 27.06.2024 проект рішення не набрав достатньої кількості голосів депутатів для ухвалення. Вказав, що позивач повідомлень щодо розгляду клопотань ОСББ від 15.02.2022 та 16.03.2023 протягом встановленого строку на його розгляд від Коломийської міської ради не отримував.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наталі-25" залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.23-24).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 року відкрито провадження у даній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.34).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 23.09.2024, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що управлінням земельних відносин та майнових ресурсів Коломийської міської ради було підготовлено проект рішення Коломийської міської ради «Про затвердження протоколів засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування», пунктом 1.1 якого вирішено погодити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» межі земельної ділянки у місті Коломия, вулиця Вячеслава Чорновола, 25, загальною площею 0,0992 га із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури із суміжними землекористувачами відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки та доданих документів, внаслідок чого, посадовими особами розглянуто заяву ОСББ "Наталі-25" від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачам. 27.06.2024 проект рішення Коломийської міської ради «Про затвердження протоколів засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування» розглянуто на засіданні сесії міської ради, однак, рішення з даного питання не прийнято, оскільки, воно не набрало необхідної кількості голосів. Щодо заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» від 16.06.2023, то представник відповідача вказує про те, що 11.07.2023 та 16.01.2024 дане питання було винесено на розгляд комісії, тобто що звернення ОСББ «Наталі-25» від 16.03.2023 буде запропоновано до нового розгляду на черговому засіданні постійної комісії міської ради екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних ресурсів. Враховуючи вказані обставини, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (а.с.38-42).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши позовну заяву, відзив на позов та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
15.02.2022 ОСББ "Наталі-25" звернулося до Коломийської міської ради із заявою про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачами (а.с.11).
Листом від 16.03.2022 № Г/329 Коломийська міська рада повідомила позивача про те, що питання щодо звернення передано на розгляд на засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування. Про дату, час та місце засідання комісії позивача буде повідомлено додатково (а.с.12).
В подальшому, листом від 02.07.2024 № Г/329 Коломийська міська рада повідомила позивача, що на сесії Коломийської міської ради 27.06.2024 розглянуто питання погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами, однак, проект рішення не набрав достатньої кількості голосів депутатів для ухвалення (а.с.10).
16.06.2023 ОСББ "Наталі-25" звернулося до Коломийської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 25, для обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с.14).
Листом від 23.01.2024 за № 34/2.19-11 відповідач повідомив, що питання про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування багатоквартирного житлового будинку розглянуто постійною комісією міської ради з питань екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних відносин. Відповідно до протоколів комісії від 11.07.2023 та 16.01.2024, рекомендовано розглянути дане питання з виїздом на місце (а.с.81).
Вважаючи поведінку відповідача щодо неприйняття рішень за наслідками розгляду вищевказаних заяв протиправною бездіяльністю, ОСББ "Наталі-25" звернулося до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно із статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).
Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Частиною першою статті 90 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до частини 2 статті 90 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку (пп. «д»).
Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон № 3613-VI) встановлено, що у разі, якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.
Для повного аналізу дій Коломийської міської ради суду необхідно з`ясувати етапи розгляду оскаржуваних заяв.
По-перше, щодо оскаржуваної заяви від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачами.
Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV).
Відповідно до статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.
Статтею 1 Закону № 858-IV визначено, що технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Так, питання розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) врегульоване нормами статті 55 Закону № 858-IV.
Згідно із статтею 55 Закону № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.
Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка (частини четверта та шоста статті 55 Закону № 858-IV).
За нормами частини восьмої статті 55 Закону № 858-IV у разі, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України(у випадках, передбачених законом).
Водночас, частина дев`ята статті 55 Закону № 858-IV передбачає, що, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.
Відповідно до частини 10 вказаної статті 55 Закону № 858-IV технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.
Комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок являють собою кадастрові зйомки (частина перша статті 198 ЗК України).
Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану (частина друга статті 198 ЗК України).
Отже, погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність та затверджує документацію. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.
Водночас, за приписами частини 17 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Як встановлено судом з матеріалів справи, 15.02.2022 ОСББ "Наталі-25" звернулося до Коломийської міської ради із заявою про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачами (а.с.11, 44).
Листом від 16.03.2022 № Г/329 Коломийська міська рада повідомила позивача про те, що питання щодо звернення передано на розгляд на засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування. Про дату, час та місце засідання комісії позивача буде повідомлено додатково (а.с.12, 45).
Так, 06.02.2024 на пленарному засіданні Коломийської міської ради розглядалася заява позивача від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами (а.с.49).
За наслідками розгляду такої заяви відповідачем прийнято рішення від 15.02.2024, відповідно до якого затверджено протокол засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 06.02.2024 за № 2: погодити ОСББ "Наталі-25" межі земельної ділянки у місті Коломия, вулиця В`ячеслава Чорновола, 25, загальною площею 0,0992 га із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури із суміжними землекористувачами відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки та доданих документів (а.с.50).
В подальшому, листом від 02.07.2024 № Г/329 Коломийська міська рада повідомила позивача, що на сесії Коломийської міської ради 27.06.2024 розглянуто питання погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами, однак, проект рішення не набрав достатньої кількості голосів депутатів для ухвалення (а.с.10, 68).
Вказана обставина також підтверджується протоколом засідання комісії № 105-4 від 05.03.2024 (а.с.51-52) та витягом із протоколу ІІІ пленарного засідання Коломийської міської ради восьмого демократичного скликання від 27.06.2024 (а.с.53-67), в яких зазначено, що рішення не ухвалене, оскільки, проект рішення не отримав необхідної кількості голосів депутатів на підтримку.
Інших підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на погодження меж земельної ділянки, матеріали судової справи не містять.
По-друге, щодо оскаржуваної заяви від 16.06.2023 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України, частиною першою якої визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з частиною 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У заяві зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною першою статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд зауважує, що за змістом абзацу 1 частини 3 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма чітко визначає, що за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування надає дозвіл на розроблення такого проекту або відмову у його наданні.

При цьому, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має містити мотиви прийняття такого рішення, тобто визначені законом підстави для відмови у наданні дозволу.

Єдиною підставою для відмови у наданні такого дозволу, визначеною частиною 3 статті 123 ЗК України, є невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 123 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 17.04.2018 у справі № 819/1430/17, від 19.06.2018 у справі № 806/2687/17, від 21.02.2019 у справі № 826/17241/14, від 29.10.2020 у справі № 0640/3541/18.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки.

Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю.

Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини третьої статті 123 Земельного кодексу України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Викладене свідчить на користь того, що стаття 123 ЗК України покладає на відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, обов`язок прийняття в місячний строк певне рішення за наслідками розгляду клопотання заявника - надати дозвіл або відмовити у його наданні, з викладом підстав для відмови.

Правовий висновок аналогічного змісту викладений Верховним Судом у постанові від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а.

Так, 16.06.2023 ОСББ "Наталі-25" звернулося до Коломийської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 25, для обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с.14).

Листом від 23.01.2024 за № 34/2.19-11 відповідач повідомив, що питання про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування багатоквартирного житлового будинку розглянуто постійною комісією міської ради з питань екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних відносин. Відповідно до протоколів комісії від 11.07.2023 та 16.01.2024, рекомендовано розглянути дане питання з виїздом на місце (а.с.81).

Аналізуючи норми чинного законодавства наведені вище та обставини справи, суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, що встановлюються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у частині другій статті 2 КАС України.

Так, за приписами пункту 11 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною першою статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

На підставі частини четвертої статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пункту 4 і 16 статті 26, пункту 1, 29 і 31 статті 43 та статей 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Статтею 2.7 Регламенту Коломийської міської ради, затвердженим рішенням міської ради від 08.12.2020 № 3-2/2020 визначено, що рішення ради приймаються пленарному після його обговорення. Рішення може прийматися за згодою більшості депутатів від загального складу ради без обговорення на пленарному засіданні. При встановленні результатів голосування до загального складу міської ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Проект рішення або пропозиція, які не отримали необхідної кількості голосів на підтримку. Вважаються відхиленими (а.с.86-93).

Правовий статус депутата місцевої ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про статус депутатів місцевих рад".

Згідно з положеннями статті 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 420/6028/19 і подібних правовідносинах до цієї справи зробив такий висновок, що положення Регламенту Одеської МР (які подібні за змістом в цій частині щодо порядку прийняття рішень до регламенту Коломийської міської ради) визначають саме процедуру прийняття або відхилення міською радою проектів рішень, але його приписи не звільняють орган місцевого самоврядування, як суб`єкта розпорядження землями, від обов`язку навести відповідне мотивування прийнятого рішення у відповідності до положень чинного законодавства. За відсутності такого мотивованого рішення, касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що таку ситуацію необхідно оцінювати як протиправну бездіяльність. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 420/6027/19.

Таким чином, за результатами розгляду заяв від 15.02.2022 та від 16.06.2023, орган місцевого самоврядування приймає лише одне із рішень: або позитивне рішення щодо задоволення заяви, або рішення про мотивовану відмову в задоволенні заяви.

Водночас, будь-яких підстав для відмови позивачу у задоволенні заяв від 15.02.2022 та від 16.06.2023, матеріали судової справи не містять. Факту прийняття позитивного рішення щодо оскаржуваних заяв в матеріалах судової справи також відсутні.

Тобто, в спірній ситуації відповідач за наслідками розгляду заяв позивача не прийняв жодного рішення - ні про надання дозволу, ні про відмову в його наданні, з наведенням мотивів.

Окрім того, у спірних правовідносинах в суду відсутні дані щодо зауважень у відповідача до повноти наданих позивачем разом із заявами від 15.02.2022 та від 16.06.2023 документів. Суду не надано доказів протилежного.

Натомість відповідач поставив на пленарний розгляд сесії міської ради вказані заяви позивача та провів голосування щодо неї.

У цьому випадку суд зазначає, що положення Земельного кодексу України, що статті 118, що статті 123 (частина третя) не передбачають випадків, коли орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатом розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою може не прийняти позитивного або негативного для заявника рішення.

Аналогічна правова позиції викладена Верховним Судом у постанові від 30.07.2020 у справі № 621/1349/17.

Суд враховує, що Регламент Коломийської міської ради містить підпункт 3 пункту 4 розділу 2.7. Прийняття рішень, за змістом якого розгляд проектів рішень на пленарних засіданнях може включати в себе відхилення проекту рішення (рішення не набрало необхідної кількості голосів) (а.с.86-93).

Однак, суд зауважує, що вказані положення регламенту не звільняють орган місцевого самоврядування, як суб`єкта розпорядження землями від обов`язку навести відповідне мотивування прийнятого рішення у відповідності до положень чинного законодавства.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.04.2019 у справі № 826/6796/18 (№ К/9901/69164/18).

Втім, на дату звернення до суду з адміністративним позовом відповідач не прийняв передбаченого законом рішення за результатами розгляду вказаного проекту за заявою від 15.02.2022 та від 16.06.2023.

Оскільки відповідач не навів жодних мотивів та обґрунтувань з посиланням на відповідні норми права, з яких виходив при розгляді заяв позивача від 15.02.2022 та від 16.06.2023, внаслідок чого, поведінка відповідача в межах спірних правовідносин не відповідає вимогам закону та порушує права й законні інтереси позивача на отримання такого дозволу або обґрунтованої відмови у його наданні з наведенням мотивів.

Таким чином, суд встановив, що відповідачем не прийнято на пленарних засіданнях міської ради в місячний строк, з дня звернення позивача із заявами (15.02.2022 та 16.06.2023), відповідного рішення про погодження ОСББ «Наталі-25» меж земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачами та про надання ОСББ «Наталі-25» дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в постійне користування для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, або про відмову з викладом підстав для відмови.

Суд звертає увагу, що відповідач протягом більше як двох років, без наявності законних на те підстав, не розглядає оскаржувані заяви відповідно до чинного законодавства та відповідно рішень за результатами розгляду заяв не ухвалює.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заяви ОСББ «Наталі-25» належно не розглянуті Коломийською міською радою, а таку ситуацію необхідно кваліфікувати як протиправну бездіяльність міської ради щодо прийняття передбаченого земельним законодавством рішень за такими заявами.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма пасивної поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У даному ж випадку, відповідач не прийняв рішень за результатами розгляду заяв позивача і тривалість його бездіяльності, яка становить понад два роки, замість передбаченого законом строку, не може мати жодного розумного виправдання.

Отже, з врахуванням положень частини другої статті 9 КАС України, з огляду на вище викладені судом висновки щодо суті та предмету спору між сторонами, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Коломийської міської ради, яка полягає в неналежному розгляду заяви ОСББ «Наталі-25»: від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачами, від 16.06.2023 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування багатоквартирного житлового будинку, та ухилення від прийняття рішень за такими заявами по суті звернення.

Поряд з цим, щодо способу відновлення порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п.36-39).

Суд враховує, що дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше, після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.

В спірному випадку Коломийська міська рада не прийняла ні позитивного рішення, ні негативного рішення за заявами позивача від 15.02.2022 та від 16.06.2023. Тобто відповідач взагалі не висловив свого мотивованого висновку щодо наявності чи відсутності в позивача за поданими ним заявами та долучених до них додатків умов для погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками або надання дозволу на розробку проекту землеустрою за статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно у суду немає підстав давати оцінку по суті заяв позивача від 15.06.2022 та від 16.06.2023 та долучених до них додатків на предмет дотриманням позивачем умов передбачених чинним законодавством України.

Таким чином, відповідач, як орган місцевого самоврядування зобов`язаний реалізовувати надані йому повноваження у спосіб, встановлений законом, із застосуванням норм законодавства, чинних на час вирішення відповідного питання регулювання земельних відносин.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 819/654/17, від 11.11.2020 у справі № 822/89/18.

З огляду на те, що відповідач не висловив свою мотивовану позицію щодо того чому позивачем не виконано усі визначені законом умови, необхідні для одержання позитивного рішення, суд вважає, що в даному випадку для відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25»: від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачами, від 16.06.2023 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування багатоквартирного житлового будинку та прийняти відповідне мотивоване рішення по суті порушеного у ньому питання.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 26.07.2024 та від 21.08.2024 підтвердив сплату судового збору на суму 6056,00 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Коломийської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 6056,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наталі-25" задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Коломийської міської ради, яка полягає в неналежному розгляду заяв ОСББ «Наталі-25»: від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами; від 16.06.2023 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 25, для обслуговування багатоквартирного житлового будинку, та ухилення від прийняття рішень за такими заявами по суті звернення.

Зобов`язати Коломийську міську раду (, проспект Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200) на пленарному засіданні міської ради повторно розглянути заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» (, вул. Чорновола, 25, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78203): від 15.02.2022 про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою вул. Чорновола, 25 в м. Коломия із суміжними землекористувачами, від 16.06.2023 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: м. Коломия, вул. Чорновола, 25 для обслуговування багатоквартирного житлового будинку, та прийняти вмотивовані рішення із вказаних питань, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломийської міської ради (, проспект Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» (, вул. Чорновола, 25, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78203) сплачений судовий збір в розмірі 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наталі-25» (, вул. Чорновола, 25, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78203).

Відповідач:

Коломийська міська рада (, проспект Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.