Справа № 260/5042/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 260/5042/24 пров. № А/857/26084/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №260/5042/24 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Маєцька Н. Д.,

дата ухвалення рішення 18 вересня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 23 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Закарпатської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Закарпатської митниці про коригування митної вартості товарів №UA305000/2024/000047/1 від 09 липня 2024 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що між ним та компанією Haining Hisener Trade Co., Ltd (Продавець, Китай) укладено контракт №22-11/23 від 22 листопада 2023 року, відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує болти та гайки в кількості, за цінами і на умовах, викладених у Додатках (Proforma Invoice), які є невід`ємною частиною Контракту; загальна сума Контракту 59257,05 дол. США; товар постачається на умовах поставки FOB Чжапу, Китай, що вказується в Proforma Invoice, відповідно до Інкотермс 2010; Продавець здійснює поставку товару протягом 180 календарних днів з моменту надходження 20% попередньої оплати на розрахунковий рахунок Продавця (п.2.2); товар повинен бути готовий до відправлення не пізніше 07 лютого 2024 року; оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Продавця. Оплата товару здійснена платіжною інструкцією №3 від 29 листопада 2023 року та платіжною інструкцією №6JBKL06 від 12 червня 2024 року на суму 47362,98 дол. США, згідно з яким переказ здійснено на підставі контракту №22-11/23 від 22 листопада 2023 року. Вказує, що перевезення товару на митну територію України здійснено морським (Жапу, Китай, - Гданськ, Польща), залізничним (Гданськ, Польща, - ст. Мостиська Україна) та автомобільним (ст.Мостиська - м. Мукачево) транспортом ТОВ «Ламан Шилінг» відповідно до договору транспортно-експедиторського обслуговування від 10 червня 2024 року №1/10062024, що підтверджується відповідними транспортними накладними та довідкою від 20 червня 2024 року №432250. На думку апелянта, документи не містили відомості, які б могли викликати сумніви у митній вартості товару і митний орган зобов`язаний був визначити митну вартість саме за першим методом. Вказує, що сумніви у чинності контракту та дат складання довідок не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки значення має лише числове значення її вартості. Відповідно до п.2.3. контракту вказано, що товар повинен бути виготовлений не пізніше 07 лютого 2024 року, тобто сторони узгодили його дію й після 31 грудня 2023 року. Всі дії сторін були направлені на виконання саме контракту №22-11/23 від 22 листопада 2023 року, про що зазначено у всіх товаросупровідних документах та здійснених валютних операціях, зокрема платіжній інструкції №6ЛЗКШ6 від 12 червня 2024 року на суму 47362, 98 дол. США. Відповідачем не доведено, яким чином строк дії договору міг вплинути на визначення митної вартості товару, відтак вказана обставина не доводить наявність підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості. Таким чином, відповідачем безпідставно завищено митну вартість задекларованого позивачем товару, оскільки надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару за ціною контракту є належними, стосуються укладеного контракту, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, і на підставі цих документів, які не містять неточностей та розбіжностей, можливо визначити митну вартість задекларованого товару за ціною контракту. З врахуванням наведеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що митним органом відповідно до частини шостої ст.54 МКУ було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA305000/2024/000047/1 від 09 липня 2024 за наступних підстав: 1) подані декларантом основні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті; 2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст.58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була сплачена чи підлягала сплаті; 3) надані декларантом на запит митного органу додаткові документи не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості. Вказує, що до митного оформлення (09 липня 2024 року) декларантом в якості одного з основних комерційних документів надано контракт, термін дії якого закінчився ще у минулому році (31 грудня 2023 року), а відтак митному органу надано документ, що втратив чинність та, відповідно, не породжував жодних прав та обов`язків для сторін, передбачених таким договором (контрактом). У зв`язку з цим, всі інші комерційні документи (зокрема, інвойс від 18 квітня 2024 року, пакувальний лист від 18 квітня 2024 року, банківські платіжні документи від 12 червня 2024 року №6JBKLO6), які видані ніби на виконання даного договору (контракту) та надані декларантом з метою підтвердження заявленої митної вартості - викликають об`єктивні сумніви у своїй достовірності. Таким чином, заявляючи митну вартість товару за основним методом, а саме: за ціною договору (контракту) позивач (декларант) фактично надав до митного органу договір (контракт), який втратив чинність, у зв`язку із закінченням строку дії такого. З врахуванням наведеного вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача (апелянта) Шерегі В. М. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача Пензов С. В. у судовому засіданні у режимі відеоконференції не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2024 року декларантом позивача подано митну декларацію №24 UA89U7.

У той же час, матеріалами справи підтверджено, що 09 липня 2024 року позивачем подано митну декларацію №UA305160/2024/021576 та саме щодо вказаної митної декларації Закарпатською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості.

Разом з тим, за митною декларацією №24 UA89U7 від 10 липня 2024 року вказані товари вже після прийняття рішення про коригування митної вартості було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до ч.7 ст.55 МК України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2024 року ФОП ОСОБА_1 до митного оформлення було задекларовано за митною декларацією №UA305160/2024/021576 товари «Вироби з чорних металів: гвинти, ланцюги, троси (для використання при будівельних та монтажних роботах) в асортименті» :

- Товар №1 «Вироби з чорних металів з різьбою, гвинти самонарізні: використовуються при фіксації листів гіпсокартону, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 42948.24 кг;

- Товар №2 «Ланцюги з чорних металів, із зварними кільцями, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 3648.5 кг;

- Товар №3 «Трос сталевий в ПВХ оболонці, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 104 кг;

-Товар №4 «Трос сталевий в ПВХ оболонці, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 1095 кг;

- Товар №5 «Трос сталевий оцинкований» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 270 кг;

- Товар №6 «Трос сталевий оцинкований, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 810 кг.

У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору у розмірі 59562,98 доларів США.

Позивачем для підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення надано: договір №22-11/23, рахунок-фактура (інвойс) від 18 квітня 2024 року №23HS10169F, платіжні інструкції 29 листопада 2023 року №3 та від 12 червня 2024 року №6JBKLO6, довідку №432250 від 20 червня 2024 року, коносамент від 19 квітня 2024 року №WMSS24040835, договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 10 червня 2024 року №1/10062024, рахунок-фактуру вартості наданих послуг від 20 червня 2024 року №LS-4568590, висновок ДП «Держзовнішінформ» від 04 липня 2024 №3-3/605.

На запит митниці про надання додаткових документів декларантом було надано: додаткову угоду до договору №22-11/23, укладену 22 листопада 2023 року щодо зміни суми контракту на 59562,98 доларів США згідно з комерційним інвойсом та копію останньої сторінки контракту з пунктом 11.

Закарпатською митницею, за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів 09 липня 2024 року прийнято рішення про коригування митної вартості №UA305000/2024/000047/1.

У графі вищевказаного рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана з наступних причин: 1) подані декларантом основні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті; 2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст.58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була сплачена чи підлягала сплаті; 3) надані декларантом на запит митного органу додаткові документи не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості. За результатами розгляду наданих до митного оформлення документів встановлено наступне. Відповідно до пункту 1.2 контракту від 22 листопада 2023 року №22-11/23 (далі - контракт) загальна сума контракту становить 59257,05 доларів США, що суперечить сумі наведеній у рахунку-фактурі (далі - інвойс) від 18 квітня 2024 року №23HS10169F - 59562,98 доларів США. Разом з тим, в пункті 1.1 контракту вказано, що продавець продає, а покупець купує болти та гайки в кількості, за цінами і на умовах викладених в додатках (Proforma Invoice), які є невід`ємною частиною контракту, однак до митного оформлення вказані документи не надавалися, а заявлений у митній декларації асортимент продукції перевищує визначений предметом договору (по контракту - тільки болти та гайки). Водночас, пунктом 10.3 контракту визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2023 за винятком зобов`язань, передбачених розділом 4 «Якість та гарантія» цього договору. Отже, на момент видачі інвойсу, пакувального листа та інших документів контракт втратив свою юридичну силу. Також відповідно до наданих банківських платіжних документів від 29 листопада 2023 №3 та від 12 червня 2024 року №6JBKL06 оплата товару здійснюється на підставі Контракту, який втратив на момент оплати чинність, а сума переказу перевищує суму визначену контрактом. При цьому, наявні розбіжності і в контракті та платіжних документах в частині рахунків продавця, на які переказано кошти, Товар переміщується у двох 20-футових морських контейнерах. Переміщення товару здійснювалось комбінованим перевезенням шляхом морського фрахту даного контейнера на умовах поставки FOB Zhapu по маршруту FOB порт Zhapu (Китай) порт Гданськ (Польща), далі залізничним транспортом до митного кордону України (пункт пропуску «Мостиська - Пшемисль» митного поста «Мостиська - залізничний»). В якості підтвердження витрат на транспортування надано Довідку №432250 від 20 червня 2024 року (далі - Довідка), видану експедитором ТОВ «Ламан Шилінг», якою декларант підтверджує витрати на морське та залізничне перевезення контейнерів згідно з рахунком №LS-4568538. Однак рахунок з таким номером до митного оформлення не надавався. Натомість, митниці надано рахунок №LS-4568590. Відповідно до коносаменту від 19 квітня 2024 року №WMSS24040835 (далі - коносамент), з питань доставки вантажу слід звертатися до компанії Feniks Cargo Sp.z.o.o, однак договору з даною логістичною компанією до митного оформлення не надано. Водночас, надано договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 10 червня 2024 року №1/10062024, згідно якого експедитор «ТОВ Ламан Шипінг» зобов`язується організувати перевезення вантажів по Україні і в міжнародному сполученні на замовлення клієнта «ФОП ОСОБА_1 ». Однак договір на експедиційне обслуговування підписано набагато пізніше дати відправлення вантажу з Китаю (коносамент датований 19 квітня 2024 року). Також, в оскарженому рішенні зазначено, що викликає певні сумніви рахунок-фактура вартості наданих послуг від 20 червня 2024 року №LS-4568590, виданий «ТОВ Ламан Шипінг», в якій перелічено вартість транспортних витрат по доставці вантажу за територією України і по території України, однак у ній не зазначено жодного місця відправлення та прибуття/перевантаження, тобто, не вказані маршрути. Довідку видано раніше ніж накладну УМВС на залізничне перевезення вантажу від 26 червня 2024 року №. Жодний договір чи рахунок на перевезення вантажу залізницею до митного оформлення не надавався. У висновку ДП «Держзовнішінформ» від 04 липня 2024 року №3-3/605 експерт посилається на додаткову угоду від 22 листопада 2023 року до контракту, однак даний документ до митного оформлення не надавався. Разом з тим, у зазначеному висновку відсутні методи та оціночні процедури, розрахунки, за допомогою яких здійснено оцінку вартості товару; додатки з вихідними даними та іншою інформацією, що були використані в процесі проведення оцінки товару також у висновку не представлено. Експерт посилається на отриманий ним лист-відповідь компанії постачальника оцінюваних товарів, але сам лист не надається. Таким чином, надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також відомостей щодо складових митної вартості. Вказане унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у зв`язку з чим, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, митним органом було здійснено запит про необхідність подання (за наявності) наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару; чинний зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, [прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. Також відповідно до частини 5 статті 55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На запит митного органу декларантом надано наступні документи: 1) Додаткова угода до договору №22-11/23 щодо змін у сумі контракту - документ являє собою скановану копію аркуша без жодних реквізитів сторін, у тому числі без завіряючих печаток та підписів; 2) копія останньої сторінки контракту, вигляд якої відрізняється від примірника, наданого до митного оформлення. Отже, надані декларантом додаткові документи у своїй сукупності не спростовують сумнів митного органу в дійсності (достовірності) ціни товару та не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості, інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на запит митниці декларантом надано не було, право на консультацію з митним органом відповідно до ч.5 ст.55 Митного кодексу України декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у ньому вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості; зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. Відтак, оскільки твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є обґрунтованим, а документи, подані позивачем до митного органу, не є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною контракту, а, отже, не підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд дійшов висновку про те, що визначення відповідачем митної вартості товарів та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з дотриманням вимог митного законодавства України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України передбачає, що обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.4 ст.53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частини 1, 2 ст.55 МК України передбачають, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Згідно з ч.1-3 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Крім того, ч.1 ст.58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. У частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується, а саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

За змістом ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Як зазначено вище, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: Вироби з чорних металів: гвинти, ланцюги, троси (для використання при будівельних та монтажних роботах, зокрема, товар №1 «Вироби з чорних металів з різьбою, гвинти самонарізні: використовуються при фіксації листів гіпсокартону, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 42948.24 кг; Товар №2 «Ланцюги з чорних металів, із зварними кільцями, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 3648.5 кг; Товар №3 «Трос сталевий в ПВХ оболонці, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 104 кг; Товар №4 «Трос сталевий в ПВХ оболонці, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 1095 кг; Товар №5 «Трос сталевий оцинкований» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 270 кг; Товар №6 «Трос сталевий оцинкований, в асортименті» за кодом згідно з УКТЗЕД , вага нетто - 810 кг. Торговельна марка HISENER, виробник - HAINING HISENER TRADE CO., LTD (Китай), країна виробництва та походження Китай.

Вищевказані товари переміщувалися на підставі контракту №22-11/23 від 22 листопада 2023 року, укладеного з китайською компанією HAINING HISENER TRADE CO., LTD на умовах поставки FOB Zhapu (Китай).

За змістом п.2 ч.3 ст.64 МК України митна вартість імпортних товарів визначається на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей нижчої з двох альтернативних вартостей.

Матеріалами справи стверджується, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості за ціною договору. Митну вартість визначив за ціною договору у розмірі 59562,98 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів декларант надав митному органу разом з митною декларацією документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, а саме: договір №22-11/23, рахунок-фактуру (інвойс) від 18 квітня 2024 року №23HS10169F, платіжні інструкції 29 листопада 2023 року №3 та від 12 червня 2024 року №6JBKLO6, довідку №432250 від 20 червня 2024 року, коносамент від 19 квітня 2024 року №WMSS24040835, договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 10 червня 2024 року №1/10062024, рахунок-фактуру вартості наданих послуг від 20 червня 2024 року №LS-4568590, висновок ДП «Держзовнішінформ» від 04 липня 2024 року №3-3/605.

Разом з тим, здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом було виявлено розбіжності у поданих документах, а саме: відповідно до пункту 1.2 контракту від 22 листопада 2023 року №22-11/23 загальна сума контракту становить 59257,05 доларів США, що суперечить сумі наведеній у рахунку-фактурі (далі - інвойс) від 18 квітня 2024 року №23HS10169F - 59562,98 доларів США. Разом з тим, в пункті 1.1 контракту вказано, що продавець продає, а покупець купує болти та гайки в кількості, за цінами і на умовах викладених в додатках (Proforma Invoice), які є невід`ємною частиною контракту, однак до митного оформлення вказані документи не надавалися, а заявлений у митній декларації асортимент продукції перевищує визначений предметом договору (по контракту - тільки болти та гайки). Водночас, пунктом 10.3 контракту визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2023 року за винятком зобов`язань, передбачених розділом 4 «Якість та гарантія» цього договору. Отже, на момент видачі інвойсу, пакувального листа та інших документів контракт втратив свою юридичну силу. Також відповідно до наданих банківських платіжних документів від 29 листопада 2023 року №3 та від 12 червня 2024 року №6JBKL06 оплата товару здійснюється на підставі Контракту, який втратив на момент оплати чинність, а сума переказу перевищує суму визначену контрактом. Крім того, наявні розбіжності і в контракті та платіжних документах в частині рахунків продавця, на які переказано кошти. Також товар переміщувався у двох 20-футових морських контейнерах. Переміщення товару здійснювалось комбінованим перевезенням шляхом морського фрахту даного контейнера на умовах поставки FOB Zhapu по маршруту FOB порт Zhapu (Китай) порт Гданськ (Польща), далі залізничним транспортом до митного кордону України (пункт пропуску «Мостиська - Пшемисль» митного поста «Мостиська - залізничний»). В якості підтвердження витрат на транспортування надано Довідку №432250 від 20 червня 2024 року, видану експедитором ТОВ «Ламан Шилінг», якою декларант підтверджує витрати на морське та залізничне перевезення контейнерів згідно з рахунком №LS-4568538. Однак рахунок з таким номером до митного оформлення не надавався. Натомість, митниці надано рахунок №LS-4568590. Відповідно до коносаменту від 19 квітня 2024 року №WMSS24040835 з питань доставки вантажу необхідно звертатися до компанії Feniks Cargo Sp.z.o.o, однак договору з даною логістичною компанією до митного оформлення не надано. Водночас, надано договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 10 червня 2024 року №1/10062024, згідно з яким експедитор «ТОВ Ламан Шипінг» зобов`язується організувати перевезення вантажів по Україні і в міжнародному сполученні на замовлення клієнта «ФОП ОСОБА_1 ». Однак договір на експедиційне обслуговування підписано набагато пізніше дати відправлення вантажу з Китаю (коносамент датований 19 квітня 2024 року).

Також в оскарженому рішенні зазначено про те, що викликає певні сумніви рахунок-фактура вартості наданих послуг від 20 червня 2024 року №LS-4568590, виданий «ТОВ Ламан Шипінг», в якій перелічено вартість транспортних витрат по доставці вантажу за територією України і по території України, однак у ній не зазначено жодного місця відправлення та прибуття/перевантаження, тобто не вказані маршрути. Крім того, у рішенні зауважено про те, що довідку видано раніше ніж накладну УМВС на залізничне перевезення вантажу від 26 червня 2024 року №. Жодний договір чи рахунок на перевезення вантажу залізницею до митного оформлення не надавався. У висновку ДП «Держзовнішінформ» від 04 липня 2024 року №3-3/605 експерт посилається на додаткову угоду від 22 листопада 2023 року до контракту, однак даний документ до митного оформлення не надавався. У висновку відсутні методи та оціночні процедури, розрахунки, за допомогою яких здійснено оцінку вартості товару; додатки з вихідними даними та іншою інформацією, що були використані в процесі проведення оцінки товару також у висновку не представлено. Експерт посилається на отриманий ним лист-відповідь компанії постачальника оцінюваних товарів, але сам лист не надається.

Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності, відсутність документів, визначених ч.2 ст.53 МКУ.

Колегія суддів зазначає, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Матеріалами справи підтверджено, що у спірних правовідносинах для усунення наявної розбіжності митним органом було скеровано вимогу декларанту, зокрема, вимагалось подання чинний зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, [прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; - інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару.

Так, на запит митного органу декларантом надано такі документи: додаткову угоду до договору №22-11/23 щодо змін у сумі контракту (документ поданий у сканованому виді без реквізитів сторін, у тому числі без завіряючих печаток та підписів); копію останньої сторінки контракту, яка відрізняється від примірника, наданого до митного оформлення. Однак з врахуванням наведених недоліків такий митним органом не взято до уваги.

Відповідно до ст.54 МК України митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Будь-який документ, що втратив чинність, є недійсним і не може вважатись прийнятним для підтвердження тих чи інших відомостей. В свою чергу, всі інші документи, що посилаються на недійсний документ, також викликають обґрунтовані сумніви у своїй достовірності (дійсності).

Матеріалами справи стверджується, що при здійсненні митного оформлення товарів 09 липня 2024 року декларантом в якості одного з основних комерційних документів надано контракт, термін дії якого закінчився 31 грудня 2023 року.

При цьому, доказів продовження строку дії Договору №22-11/23 від 22 листопада 2023 року позивачем не подано та матеріали справи таких не містять, а відтак колегія суддів погоджується з доводами митного органу про те, що у зв`язку із відсутністю чинного договору, усі надані на виконання нечинного договору документи, а саме: інвойс від 18 квітня 2024 року, пакувальний лист від 18 квітня 2024 року, банківські платіжні документи від 12 червня 2024 року №6JBKLO6 викликають об`єктивні сумніви у своїй достовірності, а тому заявляючи митну вартість товару за основним методом, а саме: за ціною договору (контракту) позивач фактично надав до митного органу договір (контракт), який втратив чинність, у зв`язку із закінченням строку дії такого.

Доказів на врегулювання питання щодо недійсності вищевказаного контракту позивачем не подано.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що декларантом на підтвердження витрат на морське та залізничне перевезення контейнерів згідно з рахунком №LS-4568538 надано Довідку ТОВ «Ламан Шипінг» №432250 від 20 червня 2024 року, разом з тим, рахунок з таким номером до митного оформлення не надавався.

Згідно з коносаментом від 19 квітня 2024 року №WMSS24040835 з питань доставки вантажу необхідно звертатися до компанії Feniks Cargo Sp.z.o.o, при цьому, договору з даною логістичною компанією до митного оформлення не надано.

Щодо наявного договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 10 червня 2024 року №1/10062024, то такий договір на експедиційне обслуговування підписано набагато пізніше дати відправлення вантажу з Китаю (коносамент датований 19 квітня 2024 року).

Щодо рахунку-фактури вартості наданих послуг від 20 червня 2024 року №LS-4568590, виданого «ТОВ Ламан Шипінг», в якому перелічено вартість транспортних витрат по доставці вантажу за територією України і по території України, то у такій не зазначено маршрути. Крім того, таку довідку видано раніше ніж накладну УМВС на залізничне перевезення вантажу від 26 червня 2024 року №. При цьому, договір чи рахунок на перевезення вантажу залізницею до митного оформлення не надавався.

Щодо наданої додаткової угоди від 22 листопада 2023 року до контракту №22- 11/23 від 22 листопада 2023 року, на яку покликається експерт у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 04 липня 2024 №3-3/605, то митний орган правильно зауважив, що у зазначеному експертному висновку відсутні методи та оціночні процедури, розрахунки, за допомогою яких здійснено оцінку вартості товару; додатки з вихідними даними та іншою інформацією, що були використані в процесі проведення оцінки товару також у висновку не представлено. Експерт посилається на отриманий ним лист-відповідь компанії постачальника оцінюваних товарів, але сам лист відсутній.

Крім того, незважаючи на те, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, надані декларантом додаткові документи у своїй сукупності не спростовують сумнів митного органу в дійсності (достовірності) ціни товару та не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості, останнім не спростовані встановлені у ході митного контролю невідповідності та розбіжності у поданих до митного контролю документах та не доведено обґрунтованості визначення митної вартості товарів за основним методом. Належних додаткових документів витребуваних митним органом для спростування сумнівів митниці позивачем не надано.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до Угоди ГATT митна вартість імпортованих товарів повинна базуватися на дійсній вартості товарів у міру можливості, або, якщо це неможливо, на вартості, найбільш наближеній до реальної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації та при визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо визнаної митної вартості аналогічних за характеристиками найближчих еквівалентів товарів, а саме: товар №1 1,92 дол.США/кг (МД №UA100380/2024/315952 від 29 квітня 2024 року (товар №1, рівень митної вартості 1,92 дол.США/кг, резервний метод, FOB Шанхай); товар №2 2,34 дол.США/кг (МД №UA209150/2024/004443 від 12 квітня 2024 року (товар №1, рівень митної вартості 2,34 дол.США/кг, резервний метод, FOB Циньдао); товар №3 та товар №5 2,3144 дол.США/кг (МД №UA100160/2024/534091 від 22 квітня 2024 року (товар №21, рівень митної вартості 2,3144 дол.США/кг, перший метод, FOB Сінган); товар №4 та товар №6 3,727 дол.США/кг (МД №UA100350/2024/724551 від 27 червня 2024 року (товар №6, рівень митної вартості 3,727 дол.США/кг, перший метод, FCA Leuze-en-Hainaut).

З врахуванням наведеного вище, митним органом митна вартість товарів визначена за резервним методом та становить: товар №1 1,92 дол.США/кг, товар №2 - 2,34 дол.США/кг, товар №3 - 2,3144 дол.США/кг, товар №4 - 3,727 дол.США/кг, товар №5 - 2,3144 дол.США/кг, товар №6 - 3,727 дол.США/кг (а.с.93).

Колегія суддів звертає увагу на те, що обрані для порівняння товари є аналогічними за характеристиками та найближчими еквівалентами оцінюваних товарів; номери та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів; рівень митної вартості обраних для порівняння еквівалентів та метод, за яким була визначена митна вартість; комерційні умови поставки порівнюваних товарів, а відтак митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення використано необхідну інформацію та підтверджено підстави застосування резервного методу.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган мав законні підстави для витребування додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості товару та, відповідно, наступного коригування такої вартості, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA305000/2024/000047/1 від 09 липня 2024 року є правомірним та підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 195, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №260/5042/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.