Справа № 127/1791/25
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/1791/25
Провадження № 2-а/127/12/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Петуховій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанов про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Якобчука О.М. звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанов про адміністративні правопорушення серії ЕГА №1607577 та серії ЕГА №1607652 від 08.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Позов мотивовано тим, відповідно до Постанов серії ЕГА № 1607577 та серії ЕГА № 1607652 від 08.11.2024 про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та призначене стягнення у вигляді штрафу розміром 3400,00 гривень по кожній з постанові. Обидві постанови були складені інспектором відділення поліції № 3 (смт Іллінці) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Грабовським Володимиром Анатолійовичем. Хоча особисто, ОСОБА_2 не приїжджав на виклик і особисто не був присутнім при будь-яких подіях які відбувались та зазначені в тексті постанов. На виклик приїжджали інші працівники поліції. А отже спірні постанови не складались на місці, тобто за адресою виникнення конфліктної ситуації, а вже пізніше. З Постановами позивач не погоджується в повному обсязі, оскільки при винесені постанови були допущені порушення. Постанови на місці розгляду адмін справи позивачу не вручались. Згідно з тексту постанов Куницька перебуваючи у п`яному вигляді здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме за телефонувала на спецлінію 102 та повідомила, що чоловік вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, хоча насправді такого факту не було. Позивач проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з спільною малолітньою донькою та неповнолітнім сином від першого шлюбу. Позивач стверджує, що у неї 8 листопада 2024 року та її чоловіком виникла розмова щодо виховання спільної малолітньої доньки, домашніх витрат тощо. Під час розмови, несподівано ОСОБА_4 почав грубо розмовляти, підвищувати голос, штовхатися. В подальшому розмова переросла в форму домашнього насильства. Позивач, викликавши поліцію вказував, що з боку чоловіка у свою сторону вона чула словесні образи, погрози, приниження її як мати, як жінки, в тому числі певні залякування. Поліція замість того, що б як мінімум провести розмову з кривдником, а можливо і скласти протокол чи постанову, звинуватили позивача у неправдивому виклику і склали спірну постанову. Після складання якої поліція поїхала по своїх справах. Такі ж дії повторились через годину. Оскільки дії з боку ОСОБА_5 не припинились, а лише наростали Позивач знову викликала поліцію і ситуація повторилась. Незважаючи на пояснення ОСОБА_1 щодо захисту її та її дітей від незаконних дій ОСОБА_5 , склали повторно постанову на ОСОБА_6 , тобто особу яка прагнула захисту від насилля. В подальшому події розвивались в протилежному напрямку. Позивач здійснила ще один виклик поліції через 102 і на цей раз приїхавши на виклик працівники поліції почали розшукувати саме ОСОБА_5 за вчинення ним противоправних дії відносно ОСОБА_1 . Зі слів позивача, їй відомо, що прибувши працівники поліції не знайшли його, так як він не був дома і сховався і всі матеріали передали дільничному інспектору для складання процесуальних документів. На день звернення з заявою Позивачу не відомо чи складались будь-які документи відносно противоправних дій саме кривдника ОСОБА_5 . Позивач вважає, що правомірно викликала поліцію, оскільки від чоловіка відбулися дії що мають ознаки домашнього насильства та була загроза фізичного нанесення тілесних ушкоджень. Щодо обставин які зазначені в обох постановах, зокрема «перебуваючи у п`яному вигляді» є суб`єктивною думкою працівників поліції які виїжджали на місце виклику і не підтверджена іншими доказами. На думку сторони позивача таке припущення було спеціально вписано в текст постанови для виправдання складання самих постанов. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2025 поновлено строк звернення до суду і відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2025 в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якобчука Олега Миколайовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

05.02.2025 представник відповідача ГКНП у Вінницькій області Орленко В.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. 08.11.2024 за телефонним номером екстреної служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 з приводу неадекватної та агресивної поведінки, а також вчинення домашнього насильства чоловіком ОСОБА_4 . Вказане повідомлення було передано для здійснення реагування наряду поліції. До відзиву долучено компакт-диск з відеозаписом з боді-камер працівників поліції, які 08.11.2024 приїхали на виклик ОСОБА_1

05.02.2025 представник відповідача ГУНП у Вінницькій області Орленко В.В. подав клопотання про залишення заяви без розгляду.

07.02.2025 представник позивача адвокат Якобчук О.М. подав відповідь на відзив, у якому зазначив що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки у діях Позивача відсутній умисел на вчинення адміністративне правопорушення статті 183 КУпАП, відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення. Оскаржувані постанови не містить покликання на докази, на підставі яких ОСОБА_6 визнано винною за ст.183 КУпАП, у ній не зазначено доказів на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, а долучений до матеріалів справи відеозапис не підтверджує факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, що свідчить про формальне прийняття посадовою особою постанови, без урахування всіх обставин справи.

10.02.2025 представник позивача адвокат Якобчук О.М. подав додаткові пояснення у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2025 в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якобчука Олега Миколайовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

05.03.2025 представник позивача адвокат Якобчук О.М. подав клопотання про долучення доказів.

06.03.2025 представник відповідача ГУНП у Вінницькій області Орленко В.В. подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2025 в задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача адвокат Якобчук О.М. подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 08.11.2024 інспектор відділення поліції №3 (смт Іллінці) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Грабовський Володимир Анатолійович виніс постанову серії ЕГА №1607577 відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 08.11.2024 близько 21 години в с. Бугаївка, по вул. Садовій, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спец лінію 102 та повідомила, що чоловік вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, хоча насправді такого факту не було. Ураховуючи, що гр. ОСОБА_7 вчинила правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП її притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Також, 08.11.2024 інспектор відділення поліції №3 (смт Іллінці) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Грабовський Володимир Анатолійович, виніс постанову серії ЕГА №1607652 відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 08.11.2024 близько 23 години в с. Бугаївка, по вул. Богдана Хмельницького, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи у п`яному вигляду здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонувала на спец лінію 102 та повідомила, що чоловік вчиняє домашнє насильство, хоча насправді такого факту не було. Ураховуючи, що гр. ОСОБА_7 вчинила правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП її притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП настає за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

У відповідності до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно із ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У порушення зазначених норм закону, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Правопорушник викликає представників хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП необхідно встановити наявність у неї прямого умислу.

З постанов серії ЕГА №1607577 та серії ЕГА 1607652 від 08.11.2024 встановлено, що позивач, викликаючи поліцію, зазначила про факт вчинення її чоловіком відносно неї домашнього насильства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Під фізичним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

В спростування доводів позивача, представником відповідача надано суду диск з бодікамери поліцейського, де зафіксовані події що відбувались 09.11.2024 з 01 год 30 хв. Однак, доданий до матеріалів справи відеозапис, не підтверджує вини ОСОБА_1 , натомість з наданого відеозапису встановлено, що позивач в розмові з поліцейським озвучила причину її звернення з повідомленням у поліцію, а саме через те, що її чоловік вчиняє домашнє насильство. В подальшому працівниками поліції прийнято в ОСОБА_1 заяву про вчинення правопорушення її чоловіком.

Натомість доказів на підтвердження вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ст. 183 КУпАП відповідачем не надано.

Відсутність хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Таким чином, оцінюючи вказані докази суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на повідомлення працівникам поліції завідомо неправдивої інформації задля безпідставного приїзду працівників поліції на місце виклику.

Доказів зворотного відповідачем не надано. Враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим постанови серії ЕГА №1607577 та серії ЕГА №1607652 від 08.11.2024 підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Відповідно до частин першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Перевіряючи наявність підстав для стягнення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, суд встановив, що адвокатом Якобчук О.М. було надано правову допомогу позивачу, що підтверджується як матеріалами справи, так і ордером на надання правничої (правової) допомоги від 15.01.2025, договором №2 про надання правової допомоги, укладеним 13.01.2025 між позивачем та адвокатом, детальним описом переліку наданих робіт виконаних адвокатом, а також актом наданих послуг від 05.03.2025

Згідно зазначеного акту загальна вартість послуг адвоката склала 4800,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору оплата за надані послуги відбувається готівкою (з отриманням підтверджуючих документів) або безготівковим зарахуванням на поточний банківський рахунок Виконавця в національній валюті гривні. Остаточний розрахунок відбувається протягом 10 календарних днів після набрання рішення законної сили.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що справа є незначної складності, заявлена представником позивача вартість наданих послуг в розмірі 4800,00 грн являється явно завищеною для відповідної категорії справ.

Таким чином, враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки до 2000,00 грн.

Крім того, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 183, 222, 251, 252, 255, 280, 287 КУпАП, ст. 2, 72, 73, 77, 79, 139, 143, 243-246, 286 КАС України, суд

У Х В АЛ И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови серії ЕГА №1607577 та серії ЕГА №1607652 від 08.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП- закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн, а також 2000,00 грн витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, , місцезнаходження: вул. Театральна, буд. 10, м. Вінниця.

Суддя О.О. Жмудь