Справа № 520/35145/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року справа № 520/35145/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонько А.В.,

при секретарі - Басістий Є.А.,

за участі представника позивача - Тимошика Д.А.,

представника відповідача - Пересічанської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

1. Визнати протиправні дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про винесення постанови про накладення штрафу від 11.12.2024 ВП № 75554045 (виконавчий лист № 520/16527/23 виданий 10.07.2024, Стягувач ОСОБА_1 ).

2. Постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від від 11.12.2024 ВП № 75554045 (виконавчий лист № 520/16527/23 виданий 10.07.2024, Стягувач Стягувач ОСОБА_1 ).

В обґрунтування позову зазначено, що дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про накладення штрафу від 11.12.2024 ВП № 75554045, відкритого щодо примусового виконання виконавчого листа № 520/16527/23, є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Вказує, що при винесенні постанови відповідачем не було враховано, що рішення суду в частині перерахунку та виплати заборгованості не виконано Головним управлінням з поважних та незалежних від нього причин, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як накладення державним виконавцем штрафу за невиконання судового рішення у розмірі 5100,00 грн, так як у відділу відсутні докази в тому, що Головне управління умисно не виконує дане рішення суду, враховуючи той факт, що листом Головне управління повідомило відділ про виконання з урахуванням листа ДСНС України від 18.08.2023 в подальшому жодної інформації з відділу про необхідність у до виконані даного рішення не надходила. Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі в порядку визначеному ст. 287 КАС України, без виклику сторін.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позов, в якому відповідач проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Ухвалою суду від 21.01.2025 року залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 до участі у справі № 520/14353/24.

Ухвалою суду від 21.01.2025 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати в відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.15.2023 у справі № 520/16527/23 (з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024) визнано протиправну бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 12.05.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020. Зобов?язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2020 по 12.05.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 Nє294-IХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 520/16527/23.

17.07.2024 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75554045 та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання постанови.

11.12.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області винесено постанову про накладення штрафу від 11.12.2024 ВП № 75554045 (виконавчий лист № 520/16527/23 виданий 10.07.2024, Стягувач ОСОБА_1 ) в розмірі 5100 грн.

Підставою для винесення постанови вказано, що рішення суду Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області не виконано, доказів виконання від боржника не надходило.

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області вважаючи такі дії протиправними звернулось до суду з позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Як передбачено положеннями ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як передбачено приписами ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

При цьому, приписами ст.13 Закону України Про виконавче провадження визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Положеннями ч.6 ст.26 Закону України Про виконавче провадження визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно із частинами 1, 2 статті 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частинами першою та другою статті 75 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Аналіз вищевказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність боржника у вигляді штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення, зокрема, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Отже, підставою для ухвалення виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу є факт невиконання ним без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення.

Як встановлено судовим розглядом, 17.07.2024 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов?язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

30.07.2024 за вх.№5864 боржником надано лист щодо виконання рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до якого Стягувачу здійснено перерахунок грошового забезпечення та виплачено, відповідно, грошові кошти у розмірі 102,24 грн, 22,86 грн та 1,91 грн згідно платіжних інструкцій 3532,3533 та 3534 від 10.07.2024 року.

Згідно довідки-розрахунку №440 від 17.05.202 перерахунку грошового забезпечення виходячи з розміру прожиткового станом на 01.01.2020 р. за період з 01.01.2020 по 12.05.2020 р. ОСОБА_1 було нараховано 127,01 грн.

13.08.2024 за вх.№6241 на адресу відділу надійшла заява представника стягувача, згідно якої останній просить не вважати перерахунок та сплату нарахованого грошового забезпечення Боржником фактичним виконанням рішення суду, обгрунтовуючи свою заяву відповідними розрахунками грошового забезпечення та просить вжити заходів у відповідності до норм ст.63 зу «Про виконавче провадження».

07.10.2024 за вх.№7869 на адресу відділу надійшло клопотання представника стягувача, у якому наголошено, що докази перерахунку та сплати грошового забезпечення не свідчать про виконання рішення суду, оскільки таке нарахування здійснене з помилками. Додатково просив винести постану про накладення штрафу в рамках виконавчого провадження у відповідності до вимог ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження».

15.11.2024 за вх.№9205 на адресу відділу надійшла повторна заява представника стягувача, згідно якої останній просить не вважати перерахунок та сплату нарахованого грошового забезпечення Боржником фактичним виконанням рішення суду, обґрунтовуючи свою заяву відповідними розрахунками грошового забезпечення та просить вжити заходів у відповідності до норм ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Станом на 11.12.2024 від Боржника не надійшло пояснень та перерахунків, що свідчили б про коректний перерахунок або доказів врегулювання питання між сторонами виконавчого провадження.

Так, 11.12.2024 державним виконавцем у зв?язку з невиконанням рішення суду, у відповідності до ст. 63, 75 Законом України «Про виконавче провадження» на боржника накладено штраф в розмірі 5100,00 грн, зобов?язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення. Крім того, направлена вимога щодо надання інформації про стан виконання рішення суду.

Судовим розглядом встановлено, що після накладення штрафу державним виконавцем, як заходу процесуальнго примусу, який спрямований на стимулювання боржника до виконання рішення суду об?єктивно та у повному вигляді, боржником було здійснено новий перерахунок грошового забезпечення №930 від 23.12.2024, згідно якого сума грошових коштів до виплати склала не 127,01 грн, а 10907,26 грн.

Про даний перерахунок державного виконавця було повідомлено листом від 31.01.2025.

Разом із тим, суд наголошує, що момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу, рішення суду боржником не виконане. Цей факт був встановлений також і державним виконавцем на момент прийняття рішення про накладення штрафу, а також не заперечується позивачем.

Будь-яких доказів протиправності оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення позивачем не надано.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що станом на час прийняття постанови про накладення штрафу на позивача за не виконання судового рішення, яке набрало законної сили та згідно якого боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, враховуючи, що боржником рішення суду без поважних причин у встановлений строк не виконано, державний виконавець обґрунтовано у відповідності до вимог ст.ст. 63, 75 Закону №1404-VIII виніс постанову від 11.12.2024 про накладення штрафу за невиконання судового рішення в розмірі 5100 грн по ВП № 75554045.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ст. 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10 березня 2025 року.

Cуддя Бідонько А.В.