Справа № 346/6549/24
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/6549/24
Провадження № 2-а/346/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 яким просив визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №1202/24 від 26.11.2024р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саму справу закрити. Підставою позову вказує те, що склад адміністративного правопорушення відсутній.

Стислі позиції учасників по справі.

Аргументи позивача. Постанова, яку він оскаржує грунтується на тому, що він порушив правила військового обліку та не прибув у визначені строки по повістці у ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив правила військового обліку. Однак йому жодним чином не було відомо про те, що він має з`явитись у ТЦК, оскільки жодних повісток не отримував і відповідно не був жодним чином оповіщений про необхідність прибуття до ТЦК відповідного числа. Жодних доказів, зокрема жодного підтверджуючого документу стосовно того, що він нібито отримав повістку і не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , до отриманої ним постанови, не було додано. Так у наданих йому ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріалах справи є конверт Укрпошти, з якого вбачається, що лист не було вручено у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Жодних смс-повідомлень та повідомлень з пошти стосовно того, що йому надійшла будь-яка кореспонденція не надходило.

Аргументи відповідача суду невідомі. 21.02.2025 року подав заяву в якій просив поновити строк щодо надання доказів, які надав. Але відзиву на позов так і не надав.

Оцінка суду щодо фактів.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з 27.01.2011 року знаходжився на обліку у Снятинському ОРВК Івано-Франківської області (а.с.6-9), а на АДРЕСА_1 мав зареєстрвоане місце проживання з 23.07.2008 року (а.с.6-9,4-5).

10.07.2024 року, тобто вчасно, ОСОБА_1 уточнив дані про себе, як військовозобов`язаний із застосуванням мобільного застосунку "Резерв +", про що надав суду військово-обліковий документ в електронному вигляді (а.с.77).

Однак 04.10.2024 року на ім`я ОСОБА_1 була сформована і підписана КЕП повістк №296012, згідно з якою йому потрібно було прибути об 11год. 14.10.2024 року у АДРЕСА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_5 , для звірки даних (а.с.16,62-63).

І вказану повістку було здано у поштове відділення 04.10.2024р. з описом вкладення та відправлено на адресу місця проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.62 зворотній бік, 63,64).

Однак вказаний лист був повернутий 12.10.2024, у звязку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.15,63 зворотній бік).

Відповідно до рапорту чергового ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув 14.10.2024 в установлений в повістці термін, і тому слід направити документи для його розшуку (а.с.13,64).

Листом від 30.10.2024 року № 6497, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 просив Начальника 1-го відділення Коломийського відділу ГУНП в Івано-Франківській області доставити до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), як такого, що порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлені правила військового обліку (не прибув у визначені терміти по повістці), для складання протоколу про адміністративне правопорушення. (а.с. 65).

21.11.2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , оскільки останній порушив п.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і п.2 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду (воєнного стану). Зокрема тому, що 14.10.2024р., о 11год. не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, зазначені у повістці №296012 (а.с.12,57).

А 26.11.2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 виніс постанову №1202/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. за те, що той не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом у день, вказаний у повістці, тобто порушив правила військового обліку (а.с.10,68).

Зміст спірних правовідносин сторін.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд розглядав справу за позовом саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не до ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча т.в.о. останнього прийняв оскаржувану постанову. Позаяк саме відповідач визначає відповідача за позовом.

І суд згоден із правильністю визначення позивачем відповідача у цій справі, зважаючи також на наступне.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України, у позовній заяві зазначається повне найменування юридичної особи та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до пункту 7 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки" затвердженого постановою КМУ № 154 від 23.02.2022 року саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей, є юридичними особами, а не районні ТЦК та СП, оскільки районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки областей.

Суд зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не має статусу юридичної особи і відповідно не має ідентифікаційного коду, саме як юридична особа. І згідно з частиною 3 статті 43 КАС здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки він є тільки структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже самостійних прав та обов`язків не має і жіє саме від імені відповідача у цій справі.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Як вже було встановлено судом, відповідач прийняв оскаржувану позивачем постанову, оскільки вважав, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та наклав штраф у розмірі 17000 гривень.

Положеннями ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням.

Відповідач вважав, що таким порушенням було те, що позивач порушив абз.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і п.2 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду (воєнного стану).

Дійсно, згідно з абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) громадяни були зобов`язані зявлятися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Схожими є і положення, передбачені ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

А відповідно до ч.3 ст.22 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин)" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Отже, вказаний закон передбачає правило за яким, громадяни дійсно зобов`язані з`являтись до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у місце та строк, які вказані в повістках, які були не просто їм надіслані, а отримані громадянами.

Підпунктом 2 пункту 1 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, і це правило передбачає обов`язок громадян військовозобов`язаних прибувати за викликом ТЦК у строки, зазначені саме в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Однак, відповідач не надав суду доказів того, що позивач отримав виписану на його ім`я повістку №296012, згідно з якою йому потрібно було прибути об 11год. 14.10.2024 року у АДРЕСА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_5 , для звірки даних.

Тому суд не згоден із тим, що позивач порушив абз.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і п.2 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду (воєнного стану), оскільки відсутні докази того, що позивач отримав повістку про необхідність з`явитись у ІНФОРМАЦІЯ_5 , для звірки даних, об 11год. 14.10.2024 року у АДРЕСА_2 . А його обов`язок з`явитись залежав на той момент саме від отримання повістки.

Разом з цим суд враховує наступне.

Підпунктом 1 пункту 2 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", яким було змінено статтю 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і який набув чинності 18.05.2024р. було встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

І позивач надав суду письмові докази своєчасного і повного виконання ним зазначеного обов`язку через електронний кабінет військовозобов`язаного (а.с.77).

Як вже вказувалось вище, жоден нормативно-правовий акт не передбачав право ТЦК викликати до ТЦК військовозобов`язаних саме для звірки даних, як це було вказано у повістці №296012, що надсилалась позивачу.

Однак п.п.1 п.27 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 було передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою (до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів), серед іншого й уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Проте пунктом 34 Порядку уточнюється, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

І як вже вказувалось, позивач уточнив свої облікові дані у встановлений законом строк та в обсязі, передбаченому законом.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність свого рішення та висновку про те, що позивач вчинив діяння, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

І тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Постанова підлягає визнанню неправомірною і скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача - закриттю.

Оцінка і висновок суду щодо судового збору.

Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь слід присудити здійснені ним документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 908 гривень 40 копійок (а.с.3), за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 , як це визначено ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,23,33,217,210,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також закриття справи - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову (№ 1202/24) від 26 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

За рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_1 ) стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 (сорок) копійок, сплачений ним 04 грудня 2024 року, квитанція №0.0..1, через АТ КБ "ПриватБанк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня отримання судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення складено 10 березня 2025 року.

Суддя: Коваленко Д. С.