Справа № 420/16914/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС в Одеській області (далі позивач, ГУ ДПС в Одеській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить стягнути з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості:

з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 313507 грн 70 коп. на бюджетний рахунок UА0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл.;

з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 24821 грн 64 коп. на бюджетний рахунок UА0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податкова заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 313507,70 грн та з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 24821,64 грн. Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу від 21.04.2023 № 05-1532, яку направлено ОСОБА_1 , однак відповідач податковий борг не сплатила, тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку.

Ухвалою від 10.06.2024 провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.08.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не було направлено відповідачу податкової вимоги, а тому заборгованість ОСОБА_1 у сумі 338329,34 грн не є узгодженою та не набула статусу податкового боргу. Також Головним управлінням ДПС в Одеській області не дотримано обов`язкових умов для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку та, власне, порядку проведення такої перевірки. Крім того, прощена банком сума не підлягає оподаткуванню.

Відповідач вказує на пропущення позивачем строк звернення до суду з даним позовом.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області.

Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 19.01.2018 № 109/15-32-13-05/ НОМЕР_1 .

Перевіркою дотримання вимог чинного законодавства в частині оподаткування доходу, отриманого у вигляді прощеного (анульованого) боргу за період з 01.01.2016по 31.12.201 ППФО ОСОБА_1 встановлено порушення:

п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст.162, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п. 179.1 ст.179, п.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік по строку 01 травня 2017 року;

п.п. 162.1,1 п. 162.1 ст.162, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.171.2 (б) ст.171, п. 179.1 ст.179, п. 179.7 ст.179 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування по строку 01 серпня 2017 року у сумі 250806.16 грн;

п.п. 162.1 статті 162 1.5 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.171.2 (б) ст..171, п.179.7 ст.179, п. 16-1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI, із змінами і доповненнями, в наслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов`язання з військового збору по строку 01 серпня 2017 року у сумі 20900.51 грн.

На підставі акту перевірки від 19.01.2018 № 109/15-32-13-05/ НОМЕР_1 контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 12.03.2018 № , № та № .

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 № сума грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» становить 313507,70 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 № сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» становить 170,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 № сума грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» становить 26125,64 грн.

У зв`язку з несплатою грошових зобов`язань виникла податкова заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 313507,70 грн та по військовому збору у сумі 24821,64 грн (з врахуванням переплати у сумі 1304,00 грн).

21.04.2023 контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 0-1532, яку направлено відповідачу листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового направлення.

Відповідно до розрахунку виникнення податкового боргу станом на 18.04.2024 у відповідача наявний податковий борг у загальній сумі 338329,34 грн.

У зв`язку з несплатою податкового боргу, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України, встановлено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу оскарження, скасування чи відкликання податкових повідомлень-рішень від 12.03.2018 № та № . Також відповідачем не надано доказів сплати грошового зобов`язання, нарахованого вказаними податковими повідомленнями-рішеннями.

Враховуючи, що відповідачем не сплачено у встановлені законодавством строки земельний податок, за ним рахується податкове зобов`язання з вказаного податку, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що контролюючим органом була сформована податкова вимога форми «Ф» від 21.04.2023 № 0-1532 на суму 5173,13 грн.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88 ПК України).

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 ПК України).

Таким чином, застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу в добровільному порядку.

Отже, загальна сума податкового боргу, який обліковується за відповідачем становить 338329,34 грн, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Положеннями ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Грошові зобов`язання у загальній сумі 338329,34 грн не сплачені відповідачем добровільно в установленому законом порядку, а відтак підлягають стягненню у судовому порядку.

Доводи відповідача про те, що податкова вимога є неузгодженою, суд відхиляє, оскільки вказана податкова вимога направлялася відповідача, однак повернулася з відміткою АТ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 42. 2, 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, податкова вимога набута статусу узгодженої.

Доказів скасування вказаної вимоги до суду не надано.

Твердження відповідача про те, що документальна позапланова невиїзна перевірка доведена без дотримання обов`язкових умов її проведення суд не бере до уваги, оскільки доказів про те, що вказана перевірка є незаконною, а відтак і рішення прийнятті на підставі вказаної перевірки відповідачем не надано.

Щодо твердження відповідача про те, що прощена банком сума не підлягає оподаткуванню суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З аналізу вказаної норми вбачається, що суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

У відзиві на позову заяву відповідач зазначає, що отримувала споживчі кредити в іноземній валюті, забезпечені іпотекою житлової нерухомості.

Споживчий кредит - це надання грошових коштів кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) приватній особі на її особисті потреби (не пов`язані з комерційною діяльністю).

Іпотечний кредит - споживчий кредит, який видається фізичній особі (громадянину України) для придбання житлової нерухомості (квартири) під її заставу (іпотеку).

Таким чином, твердження відповідача про те, що прощена сума боргу не підлягає оподаткуванню є необґрунтованим та відхиляється судом.

Щодо строків звернення контролюючого органу з даним про стягнення податкового боргу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №533-1X, підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу доповнено пунктами 52-1, 52-5.

Відповідно до пункту 52-2, на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупинено перебіг строків давності, передбачених статтею 102 Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню i поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 №591-ІX, до розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу внесено зміни, у т.ч. змінено період зупинення перебігу строків давності, передбачених статтею 102 Кодексу, встановлену дату 31 травня 2020 року змінено на дату по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив: відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

До суду позивач звернувся з даним позовом 30.05.2024.

Оскільки на період дії карантину перебіг строків давності, передбачених статтею 102 Кодексу, було зупинено, тому строк звернення з даним позовом позивачем не пропущений.

Інші доводи відповідача висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, оскільки грошові зобов`язання у загальній сумі 338329,34 грн не сплачені відповідачем добровільно в установленому законом порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 313507 (триста тринадцять тисяч п`ятсот сім) грн 70 коп. на бюджетний рахунок UА0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл. та з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 24821 (двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять одна) грн 64 коп. на бюджетний рахунок UА0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний