Справа № 560/17836/24
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

06 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участі:секретаря судового засідання Святецької М.В. представника позивача: Бурця А.Я. представника відповідача: Казарець О.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІШЕСЛА" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.07.2024 №19945/2201-0701, №19940/2201-0701, №19944/2201-0701,,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: скасувати як протиправні податкові повідомлення-рішення від 31.07.2024 року №19945/2201-0701 в частині заниження податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 120 953 грн. за грудень 2019 року, заниження податкових зобов`язань з ПДВ в сумі 555 297 грн. за грудень 2021 року та пропорційно за штрафними санкціями в сумі 67609,23 грн., №19940/2201-0701 в частині штрафних санкцій на суму 134003,50 грн. по розрахунках коригування №5 від 06.12.2022, № 38 від 19.12.2022, № 47 від 16.03.2023, № 55 від 17.03.2023, № 56 від 17.03.2023 та №19944/2201-0701 повністю, прийняті Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за результатами перевірки складено Акт від 05.07.2024 № 16969/22-01-07-01/41859500 документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ІШЕСЛА», ПН 41859500 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 10.01.2018 по 31.03.2024, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.01.2018 по 31.03.2024.

На підставі Акту від 05.07.2024 № 16969/22-01-07-01/41859500 документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ІШЕСЛА» Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.07.2024 року: № про нарахування штрафних санкцій на суму 1020,00 грн.; №19945/2201-0701 про збільшення суми грошового зобов`язань з податку на додану вартість на 878042,00 грн., в тому числі 798220,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 79822,00 грн. за штрафними санкціями; №19940/2201-0701 про нарахування штрафу з податку на додану вартість на суму 385956,11 грн.; №19949/2201-0701 про нарахування штрафних санкцій на суму 27540,00 грн.; №19944/2201-0701 про нарахування штрафу на суму 6800,00 грн.; №19926/2201-0701 про нарахування штрафу на суму 595,70 грн.; №19934/2201-0701 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 1787752,00 грн.; № про нарахування штрафних санкцій на суму 1020,00 грн. Означені вище податкові повідомлення-рішення від 31.07.2024 року, крім №19945/2201-0701 про збільшення суми грошового зобов`язань з податку на додану вартість на 878042,00 грн., в тому числі 798220,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 79822,00 грн. за штрафними санкціями, №19940/2201-0701 про нарахування штрафу з податку на додану вартість на суму 385956,11 грн., №19944/2201-0701 про нарахування штрафу на суму 6800,00 грн., позивачем не оскаржуються та будуть сплачені або погашені в інший спосіб.

Ухвалою суду від 10.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

До суду 05.03.2025 надійшла заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в частині позовних вимог про скасування як протиправних податкових повідомлень рішень від 31.07.2024 форми: «P» № 19945/2201-0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 878042 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 798220 грн, штрафними санкціями в сумі 79822 грн; «Н» № 19940/2201-0701, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 385956,11 грн.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача вказує на те, що податкові повідомлення - рішення форми «P» № 19945/2201-0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 878042 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 798220 грн, штрафними санкціями в сумі 79822 грн, та форми «Н» № 19940/2201-0701, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 385956,11 грн оскаржувались позивачем в адміністративному порядку до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 04.10.2024 № 30113/6/99-00-06-01-01-06 податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Вказане вище рішення отримано позивачем 21.10.2024, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за № відправлення 158.

Отже, враховуючи, що рішення ДПС України отримано позивачем 21.10.2024, тому останнім днем в межах строку на звернення до суду з цим позовом є 20.11.2024, однак позивач звернувся до суду з позовом лише 29.11.2024.

В судовому засіданні представник позивача стосовно поданого клопотання про залишення без розгляду, заперечив.

Позивачем подано до суду заяву від 26.02.2025 про поновлення процесуального строку, в якій зазначено, що ТОВ "ІШЕСЛА" 19 серпня 2024 року подало Скаргу до Державної податкової служби України на податкові повідомлення-рішення від 31.07.2024 року №19945/2201-0701, №19940/2201-0701, прийняті Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області. Однак рішення ДПС України від 04.10.2024 № 30113/6/99-00-06-01-01-06, яким податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення, ТОВ «ІШЕСЛА» не отримувало.

У середині листопада 2024 року у зв`язку з тим, що до не ТОВ «ІШЕСЛА» надходило ніякої інформації про результати розгляду скарги, керівник звертався на «гарячу лінію» ДПСУ, аби взнати інформацію про рух поданої Товариством скарги. Телефоном вдалося з`ясувати, що рішення прийняте і скарга залишена без задоволення. Відтак невідкладно розпочалася підготовка позовної заяви для її подання до суду. До заяви від 05 лютого 2025 року про залишення позову без розгляду стороною відповідача долучено форму №119 «Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, видачу поштового переказу» до поштового відправлення №158. З означеного документу вбачається, що до нього від руки була вписана дата 21 жовтня 2025 року та прізвище « ОСОБА_1 », відсутні відмітки про вручення, а також про спосіб вручення (особисто, згідно з заявою/договором вкладено до абонентської скриньки, за довіреністю), відсутній підпис про отримання. Звертає увагу, що у ТОВ «ІШЕСЛА» не рахуються працівники з прізвищем « ОСОБА_1 ». Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2024 року додається. Не видавалися Товариством також і довіреності та доручення для будь-яких фізичних чи юридичних осіб, якими таких осіб уповноважували на отримання поштових відправлень від імені Товариства. Це підтверджується заявою директора ТОВ «ІШЕСЛА», яка додається. Таким чином, для позивача не відомо, кому було вручене поштове відправлення №158 (рішення ДПС України від 04.10.2024 № 30113/6/99-00-06-01-01-06), а коли воно було вручене стороні позивача стало відомо із заяви відповідача про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про залишення без розгляду чистини позовних вимог, та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подане клопотання, а також дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач в поданій позовній заяві просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 31.07.2024 форми: "P" № 19945/2201-0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 878042 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 798220 грн, штрафними санкціями в сумі 79822 грн; "Н" № 19940/2201-0701, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 385956,11 грн; "ПН" № 19944/2201-0701, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 6800 грн.

З матеріалів справи суд встановив, що податкові повідомлення - рішення форми "P" № 19945/2201-0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 878042 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 798220 грн, штрафними санкціями в сумі 79822 грн, та форми "Н" № 19940/2201-0701, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 385956,11 грн оскаржувались позивачем в адміністративному порядку до ДПС України.

Відповідно до рішення ДПС України від 04.10.2024 № 30113/6/99-00-06-01-01-06 податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Суд встановив, що вказане рішення ДПС України отримано позивачем 21.10.2024, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 158, при цьому позивач звернувся до суду з цим позовом 29.11.2024, що підтверджується відміткою про формування документа (позовної заяви) в системі "Електронний суд".

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та / або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №1640/2885/18 (провадження № К/9901/20715/19) пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Такий висновок також сформований в постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №300/2318/21 (провадження №К/9901/43263/21).

Предметом оскарження у цій адміністративній справі є зокрема, податкові повідомлення - рішення форми «P» № 19945/2201-0701 та форми «Н» № 19940/2201-0701, яке позивач оскаржив до ДПС України в адміністративному порядку. Вказані податкові повідомлення-рішення за результатами розгляду скарги рішенням ДПС України від 04.10.2024 № 30113/6/99-00-06-01-01-06 залишено без змін. Вказане рішення ДПС України було отримано позивачем 21.10.2024, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 158.

В свою чергу до суду останній звернувся 29.11.2024, тобто з пропуском місячного строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 по справі №9901/601/19 (11-49заі20) звернула увагу на те, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Поважними визнаються обставини, які об`єктивно є непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що змінюється в часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства».

У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч.2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і у порядку, визначеному процесуальним законом. Отже, конституційне право особи на звернення до суду кореспондує з обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Суд зазначає, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області до заяви про залишення позову без розгляду долучено фотокопію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за № 158 з відміткою про дату вручення поштового відправлення 21.10.2024 ТОВ "ІШЕСЛА". Окрім того, додано відомості з сайту АТ "Укрпошта" про доставку поштового відправлення за трек номером 158, які також засвідчують, що це відправлення вручено адресату позивачу 21.10.2024.

Згідно п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З врахуванням зазначеного, суд встановив, що рішення ДПС України за результатами розгляду скарги, надіслане за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, вважається належним чином врученим позивачу.

Суд звертає увагу, що у постанові від 9 жовтня 2018 року у справі N 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Згідно п. 94 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, порядок доставки поштових відправлень тощо юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» та цих Правил. Прості та рекомендовані поштової відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам можуть доставлятись з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватись в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

Відповідно до абз 1 п. 102 цих Правил в об`єкті поштового зв`язку вручаються рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому.

Згідно вказаних Правил загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення не передбачає вчинення підпису та зазначення прізвища одержувача власноручно, а не працівником поштового зв`язку. Лише якщо повідомлення про вручення поштового відправлення містить позначки "Судова повістка", «Вручити особисто», то в такому випадку від одержувача вимагається проставлення особистого підпису та зазначення свого прізвища на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд зазначає, що непогодження позивача з отриманням чи неналежним отриманням поштового відправлення після передачі такого відправлення до оператора поштового зв`язку відправником, є в свою чергу відносинами позивача та оператора поштового зв`язку, оскільки контролюючим органом повною мірою дотримано порядок надіслання та вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги в порядку адміністративного оскарження.

Суд, оцінивши подану заяву позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду зазначає, що позивачем не наведено об`єктивних підстав, які б унеможливили звернення до суду у межах встановленого процесуального строку. Причина пропуску строку звернення до суду з позовом, зазначена позивачем, не є об`єктивно непереборною, не пов`язана із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, тому є неповажною.

Враховуючи те, що позивач скористався своїм правом оскарження податкових повідомлень - рішень в адміністративному порядку, строк на звернення до суду з таким позовом становить один місяць і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а саме з 21.10.2024, а тому останнім днем в межах строку на звернення до суду з цим позовом є 20.11.2024.

Таким чином, звернувшись до суду 29.11.2024, позивач пропустив місячний строк для звернення до суду з позовною заявою в частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень рішень від 31.07.2024 форми "P" № 19945/2201-0701 та форми "Н" № 19940/2201-0701.

Водночас, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про їх порушення не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02.03.2020 у справі № 420/4352/19, від 13.04.2020 у справі № 520/11334/18, від 17.09.2020 у справі №186/1881/19, від 06.11.2020 у справі № 826/14116/18.

В свою чергу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021), досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

Відповідно до практики ЄСПЛ (справи "Пелевін проти України", № 24402/02, рішення від 20 травня 2010 року, п. 27; "Наталія Михайленко проти України", № 49069/11, рішення від 30 травня 2013 року, п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, а також з урахуванням ст.123, 240 КАС України суд вважає за необхідне адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ІШЕСЛА" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень - рішень від 31.07.2024 : форми "P" № 19945/2201-0701, та форми "Н" № 19940/2201-0701 - залишити без розгляду.

Керуючись статті 240, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ІШЕСЛА" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень рішень від 31.07.2024 : форми "P" № 19945/2201-0701, та форми "Н" № 19940/2201-0701 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 10 березня 2025 року

Головуючий суддя О.П. Шевчук