Справа № 380/2357/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2357/25
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

11 березня 2025 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження питання про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі № 380/2357/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 із такими позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення оновленого грошового забезпечення до обрахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (вихідна допомога);

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (вихідна допомога) з врахуванням грошового забезпечення, нарахованого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі № 380/2638/24 з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2023 роки, грошової компенсації за невикористані 30 діб основної відпустки без врахування індексації грошового забезпечення та мінімального прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний календарний рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2023 роки, грошової компенсації за невикористані 30 діб основної відпустки з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення та мінімального прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний календарний рік, нарахованих на виконання рішення ЛОАС від 18 листопада 2024 року у справі № 380/18400/24 та на виконання рішення ЛОАС від 30 травня 2024 року у справі № 380/2638/24 з урахуванням раніше виплачених сум;

- звільнити віл сплати судового збору відповідно пункту 1, пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки питання стосується грошового забезпечення та позивачка є учасником бойових дій.

Ухвалою судді від 10 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Після відкриття провадження у справі суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 161 КАС України, зважаючи на таке.

27 лютого 2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява від 27 лютого 2024 року про залишення позову без розгляду.

Указана заява мотивована тим, що позивачка не погоджується із нарахуванням їй матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, які нараховувались під час проходження публічної служби. Спірними періодами у цій справі є 2018-2023 роки, а до суду з цим позовом позивачка звернулася не раніше 31 січня 2025 року, тобто пропустивши строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, а також строк, передбачений статтею 233 КЗпП України.

Просить суд про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга статті 44 КАС України).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, стосуються вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивачки права на перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2023 роки, грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки.

Утім положення статті 122 КАС України не містять норм, які б урегульовували строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовців) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися під час розгляду цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Звідси з вимогами про перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, яка виплачена у липні 2018 року, у березні 2019 року, у лютому 2020 року, у жовтні 2021 року, у травні 2022 року, а також, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачена у грудні 2019 року, у грудні 2020 року, у грудні 2021 року, строк звернення до суду позивачкою не пропущений.

Щодо вимог про перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення, яка виплачена у квітні 2023 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачена у грудні 2022 року, грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки, то такі виплачені позивачці вже після 19 липня 2022 року, а отже строк звернення до суду з такими вимогами обмежений трьома місяцями.

Водночас суд ураховує, що відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, запроваджений на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 (термін якого неодноразово продовжувався).

У цій справі позивачка звільнена зі служби у квітні 2023 року, тобто під час дії статті 233 КЗпП України в новій редакції та під час дії карантину, отже, до суду з цим позовом з вимогами про перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення, яка виплачена у квітні 2023 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачена у грудні 2022 року, грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки повинна була звернутися до 30 вересня 2023 року.

Проте з цим адміністративним позовом до суду позивачка звернулася (здала на пошту для надіслання до суду) у лютому 2025 року, тобто з пропуском тримісячного строку, визначеного частиною другою статті 233 КЗпП України.

Заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску з указаними позовними вимогами позивачка до позовної заяви не додала.

Згідно з частинами першою, третьою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на вищенаведене позивачці необхідно подати до суду заяву про поновлення строку звернення з цим позовом до суду з вимогами про перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення, яка виплачена у квітні 2023 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачена у грудні 2022 року, грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та надати суду докази, які відповідні обставини підтверджують, у зв`язку з чим відповідно до частини 13 статті 171 КАС України позовну заяву належить залишити без руху після відкриття провадження у справі в частині зазначених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 248, 256, 294 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Особі, що звернулася із позовною заявою, встановити в п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення, яка виплачена у квітні 2023 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачена у грудні 2022 року, грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки.

Роз`яснити позивачці, що відповідно до частини 15 статті 171 КАС України якщо позивачка не усуне недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 11 березня 2025 року.

Суддя Клименко О.М.