Справа № 644/7047/24
Суддя: Шевченко С. В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/7047/24
Провадження № 2-а/644/32/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Кузьміної Ю.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Комунальне підприємство «Сучасне місто», про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

У позові ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову БАА № 065955 від 12 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 140 КУпАП, та накладення на останнього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП НП України лейтенанта поліції Волсуева В.М. серії БАА №065955 від 12 серпня 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП за те, що нібито 12.08.2024 близько 11:20 поблизу будинку №35 по вул. Біблика в м. Харкові позивач облаштувала тимчасову споруду для проведення підприємницької діяльності - МАФ на території з частковим перекриттям руху пішоходів без погодження з відповідним підрозділом Національної поліції України, чим порушила вимоги ст. 52-3 закону України «Про дорожній рух», п. 25-2, п. 26 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переіїздів, правил користування ними та охорони (постанова КМУ №198 від 30.03.1994), п. 32.1 а правил дорожнього руху України (постанова КМУ №1306 від 10.10.2001).

Позивачка вважає, що дії інспектора Волсуева В.М. є протиправними, а постанова серія БАА №065955 від 12 серпня 2024 року є незаконною, безпідставною, яка винесена з грубим порушенням Конституції України та законів України та підлягає скасуванню, оскільки диспозиція ч. 2 ст. 140 КУпАП не передбачає такого діяння, як облаштування тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України. Тимчасова споруда, зазначена в оскаржуваній постанові не відноситься до рекламоносіїв та технічних засобів організації дорожнього руху.

До повноважень відповідача відноситься погодження виключно проектів будівництва, реконструкції та ремонту споруд, а розміщення та обслуговування тимчасових споруд - «МАФів» не передбачає проектування будівництва, реконструкції та ремонту таких споруд. Відповідачем не встановлено межа «червоної лінії» міських вулиць і доріг та межа відведення автомобільних доріг. Червона лінія міських вулиць і доріг та смуга відведення має чітко визначені межі та визначаються відповідною технічною документацією.

Відповідачем не було визначено та до матеріалів справи не долучено документацію, в якій визначено «червона лінія» міських вулиць і доріг та смуга відведення, а відтак не доведено, що тимчасова споруда розміщена у межах смуги відведення чи «червоної лінії».

Вказана норма узгоджується з висновками Верховного суду України, зокрема у рішенні від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а суд зазначає: "У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним."

В рішенні Верховного суду України від 20.05.2020 у справі №524/5741/16 зазначено: "53. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано. 54. Таким чином, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові від 26.07.2016 серії ДР №119112".

Положенням про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення на території міста Харкова», затвердженим рішенням Харківської Міської Ради Харківської області від 21.06.2017 № 688/17, не передбачено отримання погодження із відповідними підрозділами Національної поліції України.

Відповідно до положення №688/17, був укладений договір між ОСОБА_2 та КП «Сучасне місто», який позивач на даний час надати не може, у зв`язку з тим, що позивач не є стороною у вказаних правовідносинах. Після отримання договору у власника тимчасової споруди договір буде надано до суду.

Пунктом 2.4 положення №688/17 визначено вичерпний перелік документів необхідних для розміщення тимчасової споруди орговельного, побутового, соціально- культурного та іншого призначення на території міста Харкова.

Відповідно до п. 2.7 положення №688/17: «При оформленні договору забороняється вимагати від Замовника додаткові документи, не передбачені цим Положенням»

Відповідно до абз. 5 п. 1.4 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом №244 Міністерства Регіонального Розвитку, Будівництва та Житлово-Комунального Господарства України (далі наказ №244), схема розміщення ТС- графічні матеріали, виконані на топографо-геодезичній основі М 1 : 500 суб`єктом господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, які відображають розміщення ТС із прив`язкою до місцевості (будівлі, споруди, інженерні мережі тощо], планувальними обмеженнями та зазначенням заходів щодо благоустрою та озеленення прилеглої території (розташування квітників, під`їздів, урн, влаштування дорожнього покриття або мощення фігурними елементами тощо).

Наказ №244 передбачає паспорт прив`язки тимчасової споруди для недопущення створення перепон у виконані благоустрою міста, містобудування, тощо, що визначено органами місцевого самоврядування у відповідних планах розвитку міста.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 12.12.2019 у справі №820/6649/17: Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N244.

Порядок визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та не забороняє органам місцевого самоврядування регулювати розміщення тимчасових споруд з урахуванням особливостей відповідних населених пунктів.

Як вбачається з Положення, затвердженого рішенням Харківської міської ради, яке є предметом оскарження, останнє розроблено з метою регулювання правовідносин, пов`язаних із виникненням та реалізацією права тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення відкритих літніх майданчиків, елементів вуличної торгівлі, малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення для провадження підприємницької діяльності на території міста Харкова.

Положення встановлює правовий механізм та підстави надання в тимчасове користування окремих елементів благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності на території міста Харкова, визначає організаційно-правові відносини, пов`язані з оформленням договорів на право розміщення таких об`єктів.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Харківська міська рада наділена повноваженнями приймати рішення, якими регулюється правовідносини, пов`язані із виникненням та реалізацією права тимчасового користування окремими елементами благоустрою з метою визначення процедури та уповноваженого (робочого) органу, що є доцільним та не суперечить Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності».

Ухвалою суду від 09.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 , в обґрунтування чого посилався на те, що 12.08.2024 близько 11:20 за адресою: м. Харків, вул. Бібліка, 35, відділом безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - ВБДР УПП в Харківській області ДПП) було виявлено тимчасову споруду "МАФ" торгівельного призначення на тротуарі з частковим перекриттям руху пішоходів.

Інспектором ВБДР УПП в Харківській області ДПП встановлено, що позивачка облаштувала тимчасову споруду "МАФ" для проведення підприємницької діяльності без погодження з відповідним підрозділом Національної поліції України, чим порушила вимоги статті 52-3 закону України «Про дорожній рух»; п. 25-2, п. 26 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ №198 від 30.03.1994; п. 32.1 а) правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001.

Зазначені дії позивача мали ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 140 КУпАП.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором ВБДР УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Васіщевим А.М. (далі - інспектор) винесено оскаржувану постанову серії БАА №065955 від 12.08.2024 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками частини другої статті 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать, зокрема, погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 05.06.2024 в справі № 440/7209/21 зазначено, що:

«23. Надаючи оцінку висновкам судів попередніх інстанцій щодо відсутності погодження Національної поліції на розміщення тимчасових споруд, колегія суддів бере до уваги правові висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 440/6759/21:"ТС для провадження підприємницької діяльності є елементом благоустрою, розміщення якої має здійснюватися з урахуванням вимог Закону України "Про дорожній рух" та Єдиних правил N° 198, а також на підставі дозвільного документу - паспорта прив`язки, який видає (продовжує строк дії) відповідний орган з дотриманням вимог вищевказаних Правил. Тому при вчиненні дій щодо продовження строку дії паспорта прив`язки уповноважений орган зобов`язаний повторно перевіряти дотримання норм щодо розміщення ТС для здійснення підприємницької діяльності, закріплених, зокрема в Законі України "Про дорожній рух" та Єдиних правилах № 198, у тому числі наявність погодження від Національної поліції стосовно розміщення ТС у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

У світлі обставин, встановлених у справі, що розглядається, та з урахуванням вищевикладених положень законодавства, колегія суддів вважає, що хоча й відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС перевіряється саме на етапі оформлення, а не продовження строку дії паспорта прив`язки, відповідачі у спірних правовідносинах, будучи зобов`язаними діяти насамперед в інтересах та від імені територіальної громади, встановивши порушення вимог закону щодо розміщення належної третій особі ТС (якщо таке порушення дійсно мало місце), повинні були виправити власну ж помилку, допущену під час прийняття рішення про оформлення і видачу паспорта прив`язки на таку споруду, й вжити передбачених законом заходів для приведення місця її розміщення у відповідність вимогам законодавства, або ж відмовити у продовженні строку дії такого дозвільного документа.

Колегія суддів вважає, що у такому випадку не порушується баланс публічних і приватних (індивідуальних) інтересів, оскільки такі дії покликані відновити законність та правовий порядок у сфері спірних правовідносин та забезпечити, при цьому, дотримання інтересів широкого кола осіб - територіальної громади міста, запобігти негативним наслідкам, що можуть настати у зв`язку з недотриманням встановленого законодавством порядку та місця розміщення ТС.

У такий спосіб суб`єкт владних повноважень, який реалізує публічно-владні управлінські функції у певних правовідносинах (у цій справі у сфері благоустрою території населеного пункту, містобудування та земельних відносин), може у легітимний спосіб захистити загальний інтерес, прийнявши відповідне рішення або вчинивши певні дії (відмовивши у продовженні строку розміщення тимчасової споруди або привівши місце її розташування у відповідність до вимог законодавства).

Однак у спірних правовідносинах, Полтавська міськрада та утворений нею орган - Управління з питань містобудування та архітектури, продовжуючи третій особі строк розміщення тимчасової споруди та строк дії паспорту прив`язки, не звернули увагу на відсутність погодження місця розташування споруди з власниками автомобільних доріг та уповноваженим підрозділом Національної поліції, як того вимагає пункт 20 Єдиних правил, не виправили власну ж помилку, допущену під час прийняття рішення про оформлення і видачу паспорта прив`язки на таку споруду.

Аналогічні правові висновки у подібних спірних правовідносинах викладені Верховним Судом у постанові від 7 листопада 2023 року у справі № 440/6760/21.

Відповідно до частини другої статті 140 КУпАП, порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносїїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Законодавець передбачає різні категорії осіб, які можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності в залежності від конкретної частини статті, яка описує правопорушення.

Так, за частиною першою статті 140 КУпАП передбачає адміністративні правопорушення, за які відповідальність несе лише посадова особа. Це означає, що особа повинна мати певну службову посаду або виконувати певні функції в межах своєї діяльності, щоб бути притягнутою до відповідальності. Тобто, в такому випадку правопорушення стосується виконання службових обов`язків або функцій, які можуть виконувати тільки особи, що займають відповідні посади.

В той час, коли частина 2- 4 цієї статті передбачає, що відповідальність за вчинене правопорушення можуть нести громадяни (фізичні особи), посадові особи, громадяни - суб`єкти господарської діяльності.

Підсумовуючи інформацію про суб`єктів адміністративного правопорушення, можна дійти наступного висновку, що таке розподілення суб`єктів адміністративного правопорушення дозволяє точно визначити, які особи або організації можуть бути притягнуті до відповідальності за конкретні правопорушення та забезпечувати справедливе і ефективне застосування норм адміністративного права.

Тому, твердження позивача, що вона не є суб`єктом правопорушення передбаченого частиною другою статті 140 КУпАП є безпідставними, всі обставини справи були розглянуті, і відповідно до матеріалів справи, позивачка підпадає під визначення суб`єкта інкримінованого їй правопорушення, оскільки вона діяла у межах сфери, яка підпадає під дію статті 140 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. № 198 затверджено «Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони».

Дія Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) поширюються на автомобільні дороги загального користування, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти), у межах смуги їх відведення та «червоних ліній» відповідно і є обов`язковими для власників дорожніх об`єктів, органів, що здійснюють управління ними, та їх користувачів, а також для підприємств та організацій, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів.

Користувачами дорожніх об`єктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які розташовані в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування або «червоних ліній» вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, а також власники тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованих на території дорожніх об`єктів.

Статтею 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності це - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше ЗО квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Недотримання вимог законодавства щодо розташування тимчасових споруд може порушувати інтереси громади, оскільки розміщення тимчасових споруд повинно відповідати вимогам закону.

Закон визначає ознаки, за якими споруди слід відносини до тимчасових, зокрема, наводить критерії стосовно їх площі. Перевищення визначеної законом площі тимчасових споруд не завжди позбавляє їх ознаки тимчасовості, однак під час вирішення питання про їх розміщення ці вимоги законодавства повинні бути дотримані.

Пунктом 26 Розділу V Правил передбачено, що розміщення малих архітектурних форм на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів здійснюється відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та містобудівної документації з урахуванням вимог абзацу четвертого частини першої статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух».

Так, відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух», яка передбачає перелік повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху одним із таких переліків, зокрема, є погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про автомобільні дороги» будівництво споруд, об`єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України.

Також слід акцентувати увагу й на тому, що відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» малі архітектурні форми є елементами (частинами) об`єктів благоустрою та їх розміщення здійснюється з дотриманням вимог законодавства, норм і правил.

Отже, резюмуючи вищевказане, позивач, встановивши тимчасову споруду для ведення підприємницької діяльності, встановила таку споруду на тротуарі з частковим перекриттям руху пішоходів, не погодивши розташування тимчасової споруди з уповноваженими органами Національної поліції.

Правопорушення зафіксовано належними та допустимими доказами, які в повній мірі підтверджують вину позивача.

З огляду на зазначене відповідач вважає, що правові підстави для скасування постанови відсутні, оскільки поліцейський у законний спосіб вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, отже постанова винесена законно.

Представник третьої особи відзив чи заперечення на позовну заяву суду не надав, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП НП України лейтенанта поліції Волсуева В.М. серії БАА №065955 від 12 серпня 2024 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП за те, що 12.08.2024 близько 11:20 поблизу будинку №35 по вул. Бібліка в м. Харкові вона облаштувала тимчасову споруду для проведення підприємницької діяльності - МАФ на території з частковим перекриттям руху пішоходів без погодження з відповідним підрозділом Національної поліції України, чим порушила вимоги ст. 52-3 закону України «Про дорожній рух», п. 25-2, п. 26 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переіїздів, правил користування ними та охорони (постанова КМУ №198 від 30.03.1994), п. 32.1 а правил дорожнього руху України (постанова КМУ №1306 від 10.10.2001).

Не погоджуючись із спірною постановою, позивачка звернулася із позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 52-3 Закону України "Про дорожній рух" встановлює повноваження Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серед яких, зокрема: погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Згідно частини 2 статті 140 КУпАП, адміністративним правопорушенням є порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Нормою пункту 1.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі ПДР), встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з вимогами пункту 32.1. ПДР з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

За змістом статті 18 Закону України "Про автомобільні дороги" складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Відповідно до приписів частини 1 статті 37 цього Закону, будівництво споруд, об`єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України.

Тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності на автомобільних дорогах розміщуються відповідно до статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а у разі їх розміщення у межах смуги відведення автомобільних доріг або "червоних ліній" міських вулиць і доріг - за погодженням з відповідним підрозділом Національної поліції відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 52-3 Закону України "Про дорожній рух" (п. 25-2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджений постановою КМУ від 30.03.1994 №198).

У відповідності зі схемою до постанови/протоколу по справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 065955 від 12.08.2024 року тимчасова споруда розміщена на відстані від проїзної частини автомобільної дороги за адресою: м. Харків, вул. Біблика. Разом з тим, у схемі не вказаниа відстань, на якій тимчасова споруда розташована від проїзної частини.

Суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, є громадяни, посадові особи, громадяни - суб`єкти господарської діяльності.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 065955 від 12.08.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., тобто постанова винесена відносно фізичної особи.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, настає у випадку відсутності відповідного погодження уповноваженого органу Національної поліції на встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Жодних доказів того, що позивачка є особою, відповідальною за погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України, розміщення тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності, зокрема про те, що вона є власником такої споруди - суб`єктом господарської діяльності, чи перебуває у трудових відносинах з підприємством або громадянином - суб`єктом господарювання, що провадить таку діяльність, і на неї законодавством або внутрішніми документами такого суб`єкта покладено обов`язок отримання відповідного погодження, суду не надано.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що докази, на основі яких можна було б дійти висновку, що саме позивачка вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення і в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, відсутні.

За змістом статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормою частини 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд доходить висновку, що доказів того, що позивачка вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення і в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, відсутні.

Щодо доводів відповідача, то вони спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги наявніть доказів їх понесення. Понесення позивачкою витрат на оплату судового збору підтверджено квитанцією 3484-9446-8376-8366 від 03.09.2024. Витрати на правничу допомогу не підтверджені відповідними доказами.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 8, 9, 77, 134, 139, 205, 242, 243, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову серії БАА № 065955 від 12 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП, та накладення на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Шевченко