Справа № 300/4952/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/4952/24 пров. № А/857/21938/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Окуневича Михайла Валентиновича на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі №300/4952/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії ( головуючий суддя першої інстанції Боршовський Т.І., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано Франківськ, час ухвалення 26.07.2024)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі відповідач) в якому просить: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оформлену листом від 01.05.2024 року №4711-3376/С-02/8-0900/24 щодо застосування ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати, що застосовується у 2024 році для призначення пенсії в розмірі 13559,41 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області застосування ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати, що застосовується у 2024 році для призначення пенсії в розмірі 13559.41 грн. та перерахувати розмір пенсії з 09.04.2024 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 отримувала з 16.11.2009 пенсію інвалідності, а з 15.01.2010 пенсію у разі втрати годувальника. Позивач звернулася до відповідача із заявою від 09.04.2024, в якій просила перевести її на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-IV). Відповідач перевів ОСОБА_1 на пенсію за віком, однак застосував при розрахунку пенсії за віком середній заробіток по Україні за 2014-2016 роки. Листом від 01.05.2024 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про відсутність підстав для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2021-2023 роки, оскільки при переведенні з одного виду пенсії на інший для розрахунку заробітної плати застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення попереднього виду пенсії. Представник позивач вважає протиправним застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії за 2014-2016 роки, оскільки вимоги частини третьої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування стосуються розрахунку пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший в межах цього закону. В спірному випадку, на думку представника позивача, обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком не може здійснюватись із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, оскільки за призначенням пенсії за віком позивач вперше звернувся із письмовою заявою 09.04.2024. Представник позивача вважає, що відповідач повинен був застосувати при призначенні пенсії ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, як це передбачено абзацом 4 частини другої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмолено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що позивачу з 16.11.2009 року призначено пенсію по інвалідності, після якої позивач пропрацювала більше 24 місяці та при призначенні пенсії за віком повинна застосовуватися нова середня заробітна плата для призначення пенсії.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 16.11.2009 отримувала пенсію по інвалідності.

З 15.01.2010 позивача переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону № 1058-IV, що підтверджується розпорядженням № 137088 від 25.01.2010.

09.04.2024 позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про переведення її на пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.04.2024 позивача переведено на пенсію за віком, розраховано пенсію за віком в розмірі 5226,06 грн., виходячи з таких умов: страховий стаж - 38 років 5 місяців, коефіцієнт стажу - 0,38417. Згідно розрахунку заробітку для обчислення пенсії позивача застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки.

Листом № 4711-3376/С-02/8-0900/24 від 01.05.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про відсутність підстав для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2021-2023 роки, оскільки при переведенні з одного виду пенсії на інший для розрахунку заробітної плати застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення попереднього виду пенсії. Тільки при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше при умові, що особа після призначення пенсії по інвалідності відпрацювала не менш як 24 місяці страхового стажу, заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії за віком.

Вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлену листом від 01.05.2024 року №4711-3376/С-02/8-0900/24, в застосуванні ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати, що береться у 2024 році для призначення пенсії в розмірі 13559,41 грн., представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області застосування ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати, що застосовується у 2024 році для призначення пенсії в розмірі 13559.41 грн. та перерахувати розмір пенсії з 09.04.2024 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що мало місце переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому наявні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV про врахування заробітної плати (доходу) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

01.01.2004 набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом №1058-ІV, на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним нормативно-правовим актом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримувала в різні періоди такі три види пенсії, які передбачені одним Законом № 1058-ІV, а саме: з 16.11.2009 пенсію по інвалідності; з 15.01.2010 пенсію у зв`язку з втратою годувальника; з 09.04.2024 пенсію за віком.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у даній справі яка розглядається мало місце переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому наявні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV про врахування заробітної плати (доходу) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Також, колегія суддів погоджується, що відсутні підстави для застосування в спірному випадку передбаченого абзацом третім частини третьої статті 45 Закону № 1058 винятку із загального правила про застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної (визначеного) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, оскільки ОСОБА_1 з 09.04.2024 переведена на пенсію за віком із пенсії по втраті годувальника, а не з пенсії по інвалідності, яку позивач отримувала до 15.01.2010.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Окуневича Михайла Валентиновича залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі №300/4952/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін