Справа № 200/6994/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року справа №200/6994/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 (повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року) у справі № 200/6994/24 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання противоправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі - Управління), в якій просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №200/4025/22 та Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 200/4869/23, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Управління виплатити ОСОБА_1 недоодержану її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію, нараховану на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №200/4025/22 та Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 200/4869/23.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №200/4025/22 та Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 200/4869/23 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 кошти не виплачено. Проте ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу. Слід додати, що Позивач була зареєстрована і проживала на момент смерті разом із чоловіком, що підтверджується паспортними даними. Позивач 20.08.2024 звернулась із заявою в порядку ст. 61 ЗУ №2262, однак листом від 19.09.2024 було відмовлено. З даною відмовою позивач не погоджується, вважає дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що статтею 61 Закону №2262 визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Відповідно до п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону № 2262, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1) заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначаються пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Шестимісячний строк, встановлений статтею 61 Закону № 2262, є пресічним, тобто у разі звернення після означеного терміну виплата недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера не здійснюється.

Аналізуючи вище викладене, основною умовою для отримання сум недоодержаної пенсії є: відповідне звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку на день його смерті не пізніше 6 місяців після смерті. Згідно матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зважаючи на наведені вище положення статті 61 Закону № 2262 для отримання недоодержаної померлим пенсії Позивач повинен звернутися до Головного управління з відповідною заявою.

Оскільки Позивач не зверталася до Головного управління з заявою про виплату недоодержаної померлим пенсії позовні вимоги є передчасними.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Згідно паспорта серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що було складено відповідний актовий запис № 1131.

20.08.2024 Позивач через свого представника звернулася до Відповідача із заявою, в якій просила здійснити їй виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №200/4025/22 та Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 200/4869/23. До заяви було додано: ордер адвоката, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія згоди на обробку персональних даних, копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , свідоцтво про смерть, свідоцтво про одруження.

Листом від 19.09.2024 вих. № 25465-22522/Д-02/8-0500/24 на заяву Позивача від 20.08.2024 Відповідачем було повідомлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та одержував пенсію призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсійну справу зачинено у зв`язку зі смертю пенсіонера (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ). На дату підготовки відповіді суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відсутні. Доплату за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2022 по справі №200/4025/22 у сумі 183118,02 грн та за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2024 по справі №200/4869/23 у сумі 26000,00 грн нараховані ОСОБА_2 на виконання рішень суду, може бути виплачено за умови покладення судом на органи Пенсійного фонду України відповідних зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому або у разі зміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 26 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ).

Частинами 1-3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 16.05.2023р. у справі №420/288/21).

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульовано висновок про те, що фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону №1058-ІV та частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте позивач не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання (зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №200/10136/20-а, від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а).

Аналогічний підхід до правозастосування викладено в постановах Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №420/288/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 22.11.2023 у справі №420/1966/19, від 15.12.2023 у справі №805/2628/18-а.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402; далі - Порядок №3-1, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023р. №10-1).

За змістом пункту 3 розділу І Порядку №3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Відповідно до пунктів 9, 12 розділу ІІ Порядку №3-1 разом із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника). За документи про родинні відносини приймаються: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про народження; 3) свідоцтво про шлюб; 4) рішення суду.

Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді зокрема пенсії яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

У разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №160/26335/23.

В даній справі відповідач не висунув жодного іншого зауваження до заяви позивача від 20.08.2024 щодо отримання недоотриманої суми пенсії, окрім як неналежний порядок звернення за такими сумами відповідач стверджував, що позивач повинен вирішити це питання в судовому порядку. В т.ч. відповідач не посилався ані на неналежність форми звернення до нього, не підтвердження будь-яких обставин і тд.

Оцінюючи змістовно наведене відповідачем зауваження, суд констатує, що воно суперечить імперативним приписам ст. 61 Закону №2262-ХІІ. Так, чоловік позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , тоді як із заявою Позивач звернулась 20.08.2024 року, тобто не пізніше 6 місяців після смерті ОСОБА_2 , в зв`язку з чим до цієї юридичної ситуації належить застосувати спеціальний порядок одержання майна померлого, який зводиться до звернення члена сім`ї померлого безпосередньо до органу Пенсійного фонду України для отримання недоотриманих сум пенсії. Відповідно, позивач виконала усі необхідні вимоги законодавства, що вбачається в т.ч. з відсутності заперечень відповідача по суті таких вимог законодавства відповідач не ставив під сумнів ані сімейний стан позивача та її померлого чоловіка, ані розмір заявлених до отримання коштів, ані будь-які інші обставини.

Окремо суд зауважує, що сама форма звернення позивача до відповідача (відповідна заява, а не бланк) на вирішення цього спору не впливають, оскільки відповідач заперечив відповідне право позивача, а не послався на недотримання нею процедури реалізації цього права. При цьому за змістом такого звернення відповідач мав достатню кількість відомостей для належного вирішення спірного питання згідно вимог законодавства. В цьому аспекті доцільно звернути увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);

добросовісно (п. 5);

розсудливо (п. 6);

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 9901/459/21.

За обставин цієї конкретної справи суд констатує недотримання відповідачем вищевикладених вимог законодавства під час розгляду звернення позивача від 20.08.2024.

Отже, позивач правомірно звернулася до відповідача згідно спеціальної юридичної процедури, передбаченої ст. 61 Закону №2262-ХІІ, при цьому дотрималась передбачених законодавством вимог для реалізації своїх прав згідно цієї процедури. Відповідач, в свою чергу, не дотримався відповідних положень законодавства, чим порушив права позивача та вказані норми права.

Отже, у Відповідача були відсутні правові підстави для відмови у виплаті Позивачу пенсії, згідно з ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, як дружині померлого пенсіонера, що проживала разом з ним, недоодержаної у зв`язку з його смертю, нарахованої на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2022 по справі №200/4025/22 у сумі 183118,02 грн та від 11.03.2024 по справі №200/4869/23 у сумі 26000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи та фактично не заперечується самим Відповідачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів, які б свідчили, що дії щодо невиплати недоодержаної суми пенсії померлого його дружині вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 200/6994/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 10 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук