Справа № 521/212/25
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/212/25
Номер провадження № 2-а/521/54/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явився;

від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за довіреністю

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У січні 2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси представником позивача ОСОБА_3 подано адміністративний позов до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №12937 від 03.12.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що оскаржувана ним постанова, яку він отримав 21.12.2024 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що дії ОСОБА_1 відповідачем, в порушення повноважень, визначених ст. 235 КУпАП кваліфіковані саме за ч.3 ст. 210 КУпАП без доказів про вчинене правопорушення та вказівки про такі докази, що підтверджуються оскаржуваною позивачем постановою по справі про адмінправопорушення.

Як вказав позивач, його було взято на військовий облік призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 з 02.02.2016 року, проте відповідач, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адмінстягнення був зобов`язаний обґрунтувати правомірність постановлення оскаржуваної постанови в якій не зазначено, які самі облікові дані військовозобов`язаного не було оновлено, і які можливо чи неможливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 18 КАС України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 14.01.2025 року у справі №521/212/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено дату судового засідання.

22.01.2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів, у якому представник позивача просив суд витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином засвідчену копію справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якого постановою від 03.12.2024 року № 12937 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

25.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить суд рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення. Відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами відзиву відповідач, посилаючись на обставини, визначені позивачем у позовній заяві, вказав, що згідно із приписами ст. 289 КУпАП, скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення подається протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису),протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Відтак, на переконання відповідача, оскільки оскаржувана постанова винесена відповідачем 03.12.2024 року, а отримав позивач її 21.12.2024 року, останнім пропущено відповідний процесуальний строк на її оскарження, з огляду на що, позовна заява потребує залишення без руху.

Щодо інших аргументів та доводів позивача, в частині щодо непогодження позивача з винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідач зауважив, що в ході перевірки облікових даних позивача було встановлено, що він з 08.02.2016 перебував на військовому обліку як призовник, про що не заперечує сам позивач.

Водночас, за доводами відповідача, 31.05.2024 позивача було знято з обліку призовників у зв`язку із досягненням ним 25- ти річного віку, та переведено на облік військовозобов`язаних, в порядку і на умовах, як визначено абзацом 2 пункту 1 частини 5 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII, яким передбачено, що зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України які досягли 25-річного віку.

В подальшому, як зазначає відповідач, позивач з 31.05.2024 року перебував на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 та перевіркою облікових даних позивача встановлено, що останній з 04.03.2024 перебував у трудових відносинах на підприємстві ТОВ ЕТМ, але відомості про працевлаштування своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_4 не надав.

Посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, відповідач зауважив, що позивач до 17 липня 2024 року (дата коли закінчувався 60-денний строк для уточнення даних в у тому числі і в ТЦК та СП для всіх військовозобов`язаних в Україні, під час якого військовозобов`язаних не притягали до відповідальності за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) мав можливість самостійно звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_4 та уточнити персональні дані, але з невідомих причин він цього не зробив. Доказів належних, допустимих, достовірних та достатніх, з яких можна було б дійти висновку, що позивач своєчасно уточнив персональні данні, матеріали справи не містять.

Щодо стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_4 судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь позивача, відповідач вказав, що відповідно до ч. 7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Проте, з огляду на вимоги Положення №154, а також, виходячи з фактичних обставин, ІНФОРМАЦІЯ_5 на теперішній час є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , який не є окремою юридичною особою публічного права, та не має самостійного балансу, реєстраційних рахунків в органах Казначейства, та не є розпорядником бюджетних коштів.

Разом з тим, відповідач повідомив суд, що позивач відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 Про призов на військову службу за загальною мобілізацією від 18.12.2024 №214 був призваний на військову службу за загальною мобілізацією, та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти вимог адміністративного позову з мотивів, викладених письмово у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, які розглянуті судом та задоволені.

Також, розглянувши в судовому засіданні клопотання представника позивача про витребування матеріалів справи про адміністративне правопорушення від відповідача у справі суд зазначає, що таке клопотання судом повертається заявнику без розгляду, оскільки відповідачем до відзиву на адміністративний позов надано суду копії справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що також представником відповідача підтверджено в судовому засіданні.

Дослідивши доводи, наведені в адміністративному позові, відзиві на адміністративний позов, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів позову, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи правових норм, які підлягають застосуванню, заслухавши учасника справи, який з`явився до судового засідання, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 потребують задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_1 , останній стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , підлягає призову на військову службу під час мобілізації, в розшуку з 18.11.2024 року, військове звання солдат, категорія обліку - 2 група обліку, всі види Збройних Сил України, родів військ і служб для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби; склад - рядовий склад, найменування посади та ВОС - робітник підсобних будівельних робіт, військова посада - не встановлена.

Також з облікової картки системи «Оберіг» судом встановлено, що позивача було взято на облік 08.02.2016 року, знято з військового обліку 31.05.2004 року на підставі абз. 2 п. 1 ч. 5 ст. 37, як особу, яка досягла 25-річного віку, взято на облік 31.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаного, судимості не має, в сигнальному списку не перебуває.

З матеріалів наданих представником відповідача вбачається що відносно ОСОБА_1 була заведена справа про адміністративне правопорушення №1052 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до опису документів що містяться у справі, судом вбачається, що справа про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 містить протокол про адміністративне правопорушення від 03.12.2024 року, постанову про адмінправопорушення, без номера від 03.12.2024 року, копію паспорту та РНОКПП.

Відповідно до протоколу №12937 про адміністративне правопорушення, який складено 03.12.2024 року начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_5 відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , раніше притягнутого до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, останнім скоєно адмінправопорушення 03.12.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 та виявлено, що громадянин ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме - несвоєчасне оновлення військово-облікових даних у термін, що визначений пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 11.04.2024 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Як вбачається із вказаного вище протоколу, громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП, проте, останній жодним чином про вказане не був повідомлений, оскільки підпис на вказаному протоколі самого позивача про ознайомлення його із правами відсутній.

Також у вказаному вище протоколі відсутні і підпис особи яка склала протокол, разом з тим наявні пояснення і зауваження щодо змісту протоколу наданих ОСОБА_1 , а також його підпис про те, що він отримав другий примірник протоколу.

Відповідно до постанови №12937 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 03.12.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 , який розглянувши протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , установив що ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасне оновлення військово-облікових даних у термін, що визначений п. 2 розд. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 11.04.2024 року, внаслідок чого вирішив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

Як вбачається з копії наданої відповідачем постанови, цю постанову ОСОБА_1 отримав 21.12.2024 року, про що свідчить його особистий підпис. Разом з тим, у вказаній постанові відсутній підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також судом встановлено, що відповідно до Витягу із Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №214 від 18.12.2024 року «Про призов на військову службу за загальною мобілізацією» було призвано на військову службу за загальною мобілізацією та направлено для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_3 солдата запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ВОС 956647А.

Інших належних та допустимих письмових доказів матеріали адміністративної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови №12937 від 03.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 03.12.2024 року, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, судом з матеріалів адміністративної справи, а саме з облікової картки військовозобов`язаного, встановлено, що ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , підлягає призову на військову службу під час мобілізації, в розшуку з 18.11.2024 року, військове звання солдат, категорія обліку - 2 група обліку, всі види Збройних Сил України, родів військ і служб для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби; склад - рядовий склад, найменування посади та ВОС - робітник підсобних будівельних робіт, військова посада - не встановлена.

Також з облікової картки системи «Оберіг» судом встановлено, що позивача було взято на облік 08.02.2016 року, знято з військового обліку 31.05.2004 року на підставі абз. 2 п. 1 ч. 5 ст. 37, як особу, яка досягла 25-річного віку, взято на облік 31.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 як призовника, судимості не має, в сигнальному списку не перебуває.

В подальшому, начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_5 відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , раніше притягнутого до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП було складено протокол №12937 про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_1 скоїв адмінправопорушення 03.12.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 яке виявилося у допущенні порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме - несвоєчасне оновлення військово-облікових даних у термін, що визначений пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 11.04.2024 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Як вбачається із вказаного вище протоколу, громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП, проте, останній жодним чином про вказане не був повідомлений, оскільки підпис на вказаному протоколі самого позивача про ознайомлення його із правами відсутній.

Також у вказаному вище протоколі відсутні і підпис особи яка склала протокол, разом з тим наявні пояснення і зауваження щодо змісту протоколу наданих ОСОБА_1 , а також його підпис про те, що він отримав другий примірник протоколу.

Відповідно до постанови №12937 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 03.12.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 , який розглянувши протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , установив що ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасне оновлення військово-облікових даних у термін, що визначений п. 2 розд. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 11.04.2024 року, внаслідок чого на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

Я вбачається з копії наданої відповідачем постанови, цю постанову ОСОБА_1 отримав 21.12.2024 року, про що свідчить його особистий підпис. Разом з тим, у вказаній постанові відсутній підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ані доказів направлення оскаржуваної постанови на адресу реєстрації ОСОБА_1 , ані доказів того, що позивачу раніше, аніж 21.12.2024 року була вручена постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять, з огляду на що, доводи відповідача про те, що позовну заяву має бути залишено без руху з підстави пропущення позивачем процесуального строку на подання адміністративного позову не заслуговують на увагу.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно (абзац 4); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024 року, який набув чинності 18.05.2024 року.

Так само і ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Абзацем 4 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме:

1. шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

2. шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

3. через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Водночас, матеріали справи також не містять жодного належного та допустимого доказу про те, що позивачем виконано вимоги Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та оновлено особисті дані, з огляду на що, суд вважає, що у даному разі, позивач не виконав у повній мірі вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому, суд зазначає, що обов`язок виконати дії, у невиконанні яких обвинувачено позивача відповідачем, у ОСОБА_1 виник з 18.05.2024 року, тобто на час набрання змін до профільного мобілізаційного Закону.

Отже, враховуючи наведене вище, а також відсутність у матеріалах справи доказів оновлення позивачем своїх даних через застосунок "Резерв +" або шляхом прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , доводи відповідача, відображені ним у відзиві на позовну заяву знаходять своє підтвердження.

Проте, під час розгляду справи, судом було встановлено низку процесуальних порушень під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже раніше було зазначено судом за текстом даного рішення, згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 року у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 03.12.2024 року №12937 позивача, який взагалі не був обізнаний про права відповідно до вимог Конституції та КУпАП, було викликано на розгляд його справи про адміністративне правопорушення в цей же день, 03.12.2024 року в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 у кабінеті №1, з огляду на що, суд вважає, що ОСОБА_1 фактично не був повідомлений про дату час та місце розгляду справи своєчасно, оскільки розгляд справи призначено менш ніж через три доби з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, в оскаржуваній постанові відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в день її складення, а отримано вказану постанову позивачем лише 21.12.2024 року, що також свідчить про відсутність обізнаності позивача щодо розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не було виконано обов`язку повідомлення особи про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, відтак, фактично позивач взагалі не мав часу для підготовки свого захисту та подання заперечень на протокол, ознайомлення з доказами тощо.

Окрім зазначеного, як вже було встановлено судом постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилання на час виявлення правопорушення.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні підстави вважати адміністративний позов позивача обґрунтованим у зв`язку із наявними процесуальними порушеннями відповідача під час складення і протоколу про адміністративне правопорушення, і ухвалення оскаржуваної постанови відносно позивача, з огляду на що відсутні підстави для адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

При цьому, суд зазначає, що процедурні порушення, зокрема, такі як неналежне або несвоєчасне сповіщення особи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАСУ).

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відтак, враховуючи встановлені недоліки, які суд позбавлений можливості усунути в ході судового розгляду, належним способом захисту порушеного права у даному випадку ОСОБА_1 є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 12937 від 03.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 10.03.2025 року.

Повний текст рішення суду складено та підписано 10.03.2025 року.

Суддя: Н.О. Шевчук