Справа № 240/2446/25
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/2446/25

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", про визнання відповіді протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради:

- визнати відповідь Муніципальної інспекції Житомирської міської ради на запит ОСОБА_1 від 05.12.2024 за № 01 "05.12.24 МІ ЖМР запит відстрочка" яка викладена в листі № 12/7278 від 11.12.2024 протиправною;

- зобов`язати Муніципальну інспекцію Житомирської міської ради надати йому відповідь на запит від 05.12.2024 за №101 "05.12.24 МІ ЖМР запит відстрочка".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що метою отримання інформації запитуваної у запиті надісланому до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради (далі - відповідач, Муніципальна інспекція) являється перевірка законності ухилення від мобілізаційної підготовки інспектором з паркування сектору муніципальної інспекції Житомирської міської ради ОСОБА_2 , в зв`язку з його протиправною діяльністю на службі. У наданні затребуваної інформації йому відмовлено, з підстав, що Муніципальна інспекція не володіє і не зобов`язана володіти такою інформацією, так як в процесі виконання повноважень, передбачених чинним законодавством її створення та фіксація на матеріальному носії не здійснюється.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Вказаною ухвалою, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Громадську організацію "Проти придурків та ідіотів".

20.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Муніципальної інспекції просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Пояснює, що позивачу надано відповідь на запит №101 від 05.12.2024, в якій зазначено, що Муніципальна інспекція не володіє і не зобов`язана володіти запитуваною інформацією. Дана відповідь відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки Муніципальна інспекція Житомирської міської ради не є органом, який здійснює військовий облік працівників та не є розпорядником запитуваної позивачем інформації.

21.02.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких просить не враховувати твердження представника відповідача, викладені у поданому до суду відзиві на позов, оскільки такі не містять жодних належних обґрунтувань та спростувань заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені доводи, суд встановив наступне.

Відповідно до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) ОСОБА_1 подав до Муніципальної інспекції запит на інформацію, в якому просив надати копію розпорядчого документу про надання відстрочки від мобілізації провідного спеціаліста інспектора з паркування сектору муніципальної інспекції Житомирської міської ради ОСОБА_2 .

У відповідь на вказаний запит, відповідач листом №12/7278 від 11.12.2024 повідомив позивача, що Муніципальна інспекція не володіє і не зобов`язана володіти запитуваною інформацією, оскільки в процесі виконання повноважень, передбачених чинним законодавством, не передбачено створення та фіксація на матеріальному носії запитуваної інормації.

У свою чергу, позивач, вважає, надану відповідачем відповідь на його запит протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надання правової оцінки спірним правовідносин.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закону України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI від 13.01.2011 (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.1 №2939-VI).

Статтею 3 вищевказаного Закону визначене право на доступ до публічної інформації, яке гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак (ст.4 Закону №2939-VI).

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939-VI визначено, що доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ст.12 вказаного Закону, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктом першим частини першої статті 13 вищенаведеного Закону, передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За приписами ч.1 ст.14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

При цьому, порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст.19 Закону №2939-VI.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 цього ж Закону).

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону №2939-VI, згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами частини четвертої статті 20 Закону №2939-VI визначено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У даній справі позивачем оскаржується зміст отриманої відповіді на запит від 05.12.2024 за №101 "05.12.24 МІ ЖМР запит відстрочка", яка викладена Муніципальною інспекцією у листі №12/7278 від 11.12.2024.

Представник Муніципальної інспекції у відзиві на позов повідомила, що відповідач не володіє і не зобов`язаний володіти затребуваною інформацією, оскільки не є органом який здійснює військовий облік працівників.

Позивач вважає отриману відповідь на запит протиправною оскільки відповідач без належного обґрунтування відмовив йому у наданні інформації, яка за законом є відкритою, чим порушив право позивача на доступ до публічної інформації, гарантоване Законом №2939-VI. Стверджує, що відповідач повинен був відправити його запит належному розпоряднику з одночасним його повідомленням.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII), ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII).

Частиною 1 статті 27 Закону №2232-XII передбачено, що у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі.

Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

При цьому, приписами ч. 7 ст. 1 Закону №2232-XII регламентовано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі Положення №154 ).

Згідно п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Таким чином, у зв`язку з проведенням заходів загальної мобілізації посадовими особами відповідачів здійснюється вивчення особових справ кожного військовозобов`язаного, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, внесення змін до їх облікових карток та відповідних відомостей про особу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також приведення військово-облікових документів у відповідність з наявними відомостями та проставлення актуальних даних щодо придатності чи непридатності до військової служби.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487.

Відповідно до пункту 79 Порядку районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:

- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;

- організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

- організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; - забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів.

Пунктом 8 Порядку №1487 передбачена організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників.

Обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом (далі - служба персоналу).

Абзацами 14-17 пункту 34 Порядку передбачено, що з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють:

- оформлення документів, необхідних для бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час;

- постійний контроль за виконанням посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій вимог цього Порядку, а призовниками, військовозобов`язаними та резервістами - правил військового обліку;

- постійне інформування відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів про посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які порушують вимоги цього Порядку, а також про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які порушують правила військового обліку, для притягнення їх до відповідальності згідно із законом;

- ведення та зберігання журналу обліку результатів перевірки.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників, а територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.

Частиною другою статті 19 Закону №2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Варто зазначити, що запитувана позивачем інформація стосувалася працівника сектору Муніципальної інспекції ОСОБА_2 , а тому Муніципальна інспекція, яка зобов`язана здійснювати організацію військового обліку своїх співробітників, перевіряти достовірність наданих працівниками, при цьому ввести та зберігати журнал обліку результатів перевірки.

З огляду на що, суд вважає, що вказана відповідачем підстава, яка слугувала прийняттю відмови у наданні позивачу запитуваної інформації не є правовою, оскільки Муніципальна інспекція є органом, в якому працює особа, запитувана інформація якої стосувалася, зобов`язана вести відповідний військовий облік, здійснювати перевірки стосовно своїх працівників та результати фіксувати на матеріальних носіях.

Водночас слід відмітити, що у разі відсутності затребуваної інформації у Муніципальної інспекції в силу нормативно-правових приписів частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI повинна була направити запит позивача належному розпоряднику інформації (тобто територіальному центру комплектування та соціальної підтримки) з одночасним повідомленням про це запитувача, чого зроблено не було.

Приписи статті 3 Закону №2939-VI встановлюють гарантії права на доступ до публічної інформації, серед яких це право гарантується зокрема максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації (пункт 3 вказаної статті).

Згідно з частиною першою статті 5 Конвенції РЄ державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Отже, у спірних правовідносинах, що склалися, розпорядник повинен не лише допомогти запитувачу ідентифікувати запитувану інформацію, а й активно співпрацювати з ним, тобто проявити очевидну готовність надати потрібну допомогу (в аспекті порушеного питання). Оскільки розпорядник інформації зайняв пасивну позицію, таку бездіяльність слід кваліфікувати як таку, що не відповідає принципам статті 2 КАС України, зокрема, принципам добросовісності (пункт 5 частини другої) і розсудливості (пункт 6 частини другої).

Відповідний висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 380/15492/21.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з огляду на встановлені у даній справі обставини, суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути запит із врахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, враховуючи визнання відповідачами позову та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради (пл. Корольова, 4/2, м. Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10014. РНОКПП/), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів"(м.Коростишів, вул.Гагаріна, 48, Житомирська область, 12504. ), про визнання відповіді протиправною, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною відповідь Муніципальної інспекції Житомирської міської ради на запит ОСОБА_1 від 05.12.2024 за № 01 "05.12.24 МІ ЖМР запит відстрочка" яка викладена в листі №12/7278 від 11.12.2024.

Зобов`язати Муніципальну інспекцію Житомирської міської ради повторно розглянути в повному обсязі запит ОСОБА_1 від 05.12.2024 за № 01 "05.12.24 МІ ЖМР запит відстрочка" та надати відповідь з врахуванням наведених висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 07 березня 2025 р.

07.03.25