Справа № 380/3141/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3141/25
провадження № П/380/3887/25
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

11 березня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача від 07 березня 2025 року про застосування строків звернення до суду у справі № 380/3141/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України (вул. Грушевського, 30/1, м. Київ, 01021) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Підставою позову є протиправність, на думку позивача, поведінки відповідача щодо неналежного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та з 01 березня 2018 року по 03 листопада 2020 року, а також нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2020 роки без урахування у складі грошового забезпечення для її обчислення індексації грошового забезпечення.

Ухвалою судді від 21 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

07 березня 2025 року представник відповідача подав через систему «Електронний суд» клопотання від 07 березня 2025 року про застосування строків звернення до суду.

Указане клопотання мотивоване тим, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навів жодних причин поважності пропуску такого строку і переконливих підстав та доказів щодо його поновлення. У разі належного, добросовісного ставлення позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву у відведений законодавством строк, проте таким правом не скористався.

З огляду на викладене просить суд залишити позовну заяву у справі № 380/3141/25 без розгляду.

Вирішуючи вказане клопотання представника відповідача, суд зазначає таке.

Спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з недотриманням відповідачем, на думку позивача, законодавства про оплату праці.

Утім, положення статті 122 КАС України не містять норм, які б урегульовували строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Водночас такі строки встановлені КЗпП України.

При цьому суд наголошує, що КАС України прямо визначає, що строк звернення до адміністративного суду може бути встановлений й іншим законом.

Так, частина друга статті 233 КЗпП України, яка діяла в редакції до 19 липня 2022 року (до внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX), встановлювала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У пункті 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначено про те, що спір щодо стягнення невиплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. В разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Конституційний Суд України, тлумачачи норми статті 233 КЗпП України, ураховує, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Тож у цій статті КЗпП України встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

Отже, строки звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення та його складових частин до 19 липня 2022 року не застосовувалися.

З огляду на наведене у цій справі до вимог про перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та з 01 березня 2018 року по 03 листопада 2020 року, а також нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2020 роки застосуванню підлягає частина друга статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до 19 липня 2022 року, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 420/14777/22 Верховний Суд, скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, відзначив таке: «Проте, як на момент звільнення позивача з військової служби, 14 липня 2021 року, частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. Втім, судами попередніх інстанцій помилково застосовано редакцію частини другої статті 233 КЗпП України, чинну на момент постановлення оскаржуваних судових рішень. Крім того, Суд враховує, що на час звернення до суду Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак судами попередніх інстанцій передчасно повернуто позов позивачу. З огляду на вказане, Суд приймає доводи касаційної скарги, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком».

За цих обставин підстави для залишення позовної заяви без розгляду з причин пропуску позивачем встановленого строку звернення до суду відсутні, а тому в задоволенні клопотання представника відповідача від 07 березня 2025 року про застосування строків звернення до суду у справі № 380/3141/25 належить відмовити.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача від 07 березня 2025 року про застосування строків звернення до суду у справі № 380/3141/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, окремо не оскаржується, заперечення щодо строку звернення до суду може бути викладено в апеляційній скарзі на рішення у цій справі.

Повний текст ухвали складено 11 березня 2025 року.

Суддя Клименко О.М.