Справа № 643/13953/24
Суддя: Олійник О. О.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.

представника позивача - адвоката Круглих К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката - Круглих К.О., звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 01/14648 від 22.10.2024 року прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2024 року, відносно нього, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 01/14648, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.210-1 КУпАП, а саме 18.10.2024 року о 19.00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перевірки документів громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так, відповідно до наданих громадянином під час перевірки документів та наявних в ЄДРПВР «Оберіг» даних, громадянин ОСОБА_1 оновлюючи дані через додаток «Резерв+» проігнорував рекомендацію з`явитися до ТЦК та СП, до ТЦК та СП не прив`язаний, не проходив військово-лікарську комісію згідно абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 2008 року, та відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Факт відмови підтверджується особистою заявою ОСОБА_1 .

Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною, оскільки вона не відповідає вимогам закону, винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. Позивач заперечує факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, а саме не проходження військово-лікарської комісії з 2008 року, відсутність прив`язки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зауважує, що ще в січні 2008 року його було виключено з військового обліку на підставі п.п.6 п.6 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (громадяни, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину). Позивач зазначає, що виключення з військового обліку не передбачає перебування на обліку в жодному ТЦК та СП, а представники ІНФОРМАЦІЯ_2 не видавали йому жодного направлення до 18 жовтня 2024 року на проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеню придатності до військової служби.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно Позивача відбулося пізно ввечері 18.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , після того, як його вранці, по дорозі на роботу невідомі особи в формі силоміць доставили до КНП «Міська поліклініка №20» ХМР для проходження військово-лікарської комісії та подальшої мобілізації на військову службу. Під час проходження ВЛК в КНП «Міська поліклініка №20» ХМР 18.10.2024 р. та обстеження о 12.11-12:26 годині лікарем-неврологом ОСОБА_4 , останньою було видано направлення на стаціонарне лікування №9151-2694-14-38-3473. На прохання представників ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати направлення та визнати ОСОБА_1 придатним до військової служби лікар-невролог не реагувала, тому останнього без остаточної постанови ВЛК про придатність/непридатність до військової служби було доставлено в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підтвердження зазначених фактів, Позивач надав витяги з інформаційної системи для пацієнтів «HELSI» прийомів у лікарів: стоматолога-терапевта, хірурга, отоларинголога, офтальмолога, невролога, терапевта, дерматовенеролога, психіатра від 18.10.2024 року, в графі «встановлені діагнози» зазначено «обстеження призовників під час набору на військову службу». Оскаржувана постанова повністю повторює ті самі підстави та обґрунтування притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що у протоколі, який не відповідає нормам законодавства щодо складання протоколу та яким не доведено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, позивач просив суд скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення № 01/14648 від 22.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У позовній заяві представник позивача просила суд витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 31.01.2025 року було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наслідками розгляду якої прийнято постанову №01/4648 від 22 жовтня 2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та належним чином засвідчені матеріали особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, представник позивача у судовому засіданні 04.03.2025 року відмовилася від свого клопотання про витребування справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та просила суд розглянути справу за наявними матеріалами.

Представник позивача адвокат Круглих К.О. у судовому засіданні надала відповідні пояснення, якими підтвердила позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяв про відкладення до суду не надсилав.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

18 жовтня 2024 року старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , ст. лейтенантом ОСОБА_5 відносно позивача складено протокол № 01/14588 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 18.10.2024 року о 19.00 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перевірки документів громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, під час перевірки документів, наданих громадянином встановлено, що останній не проходив військово-лікарську комісію згідно абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, та відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Факт відмови підтверджується особистою заявою ОСОБА_1 . Своєю бездіяльністю гр-н ОСОБА_1 порушив вимоги вказаних норм законодавства, а тому в діях останнього вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У свою чергу, постановою № 01/14648 за справою про адміністративне правопорушення від 22.10.2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 17 000 грн.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП, не виявлено, обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП, не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_3 є посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, якому законом надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.284 КУпАП є одним із рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте виключно за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Судом встановлено, що 22.10.2024 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП , оскільки останній не проходив військово-лікарську комісію, до ТЦК та СП не прив`язаний, проігнорував з`явитися до ТЦК та СП.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Щодо доводів позивача про те, що він виключений з військового обліку на підставі п.п.6 п. 6 ст. 37 ЗУ Про військовий обов`язок та військову службу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має військово-обліковий документ у вигляді довідки (військовий квиток) виданий ІНФОРМАЦІЯ_5 16.05.2012 року, в якому зазначено «Призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 зарахований у запас 30.01.2008 року на підставі ст. 37 п. 6 п.п. 6 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та № 1487 від 30.12.2022.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Згідно зі ч. 9 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (редакція від 04.05.2024 ), на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, крім іншого: - зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання; - виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п.6 ч. 6 ст. 37 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (редакція від 04.05.2024 ), виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Позивач, як на підставу скасування оскаржуваної постанови посилається на те, що він виключений з військового обліку на підставі ч. 9 ст. 14 та п.6 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, як вбачається із редакції ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», від 18.05.2024 року п.6 ч. 6 ст. 37 даного закону було виключено.

А також, із ч.9 ст. 14 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» було виключено «зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання; - виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину».

Тому суд вважає ці доводи позивача необгрунтованими та не бере їх до уваги.

Однак, суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення у графі суть адміністративного правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 18.10.2024 року о 19.00 годині не виконав обов`язок, передбачений діючим законодавством щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Крім того у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 оновлючи дані через додаток Резерв+, проігнорував рекомендацію з`явитися до ТЦК та СП та не проходив ВЛК. Факт відмови від проходження ВЛК підтверджується особистою заявою ОСОБА_1 .

Натомість суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутня особиста заява ОСОБА_1 про відмову від проходження ним ВЛК.

Матеріали справи містять копію повістки № 10320 від 22.10.2024 року, якою ОСОБА_1 запропоновано прибути о 08:00 годині 28.10.2024 року до КНП «Міська поліклініка № 20» ХМР для проходження військово-лікарської комісії. Натомість доказів вручення позивачу зазначеної повістки матеріали справи не містять.

Разом з тим Позивачем надано витяги з інформаційної системи для пацієнтів «HELSI» щодо прийому у лікарів: стоматолога-терапевта, хірурга, отоларинголога, офтальмолога, невролога, терапевта, дерматовенеролога, психіатра від 18.10.2024 року, в графі «встановлені діагнози» зазначено «обстеження призовників під час набору на військову службу».

Окрему увагу суд звертає на той факт, що ОСОБА_1 відповідно до витягу з інформаційної системи для пацієнтів «HELSI» перебував на прийомі у лікаря психіатра ОСОБА_6 18.10.2024 року в період 18.52-19.07 годин, однак в протоколі № 01/14588 від 18.10.2024 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він був складений о 19.00 годині, тобто в період перебування позивача на прийомі у лікаря психіатра.

Вказані докази спростовують той факт, що позивач відмовився від проходження ВЛК, позаяк він її проходив 18.10.2024 року, що підтверджується матеріалами справи та більш того, під час складання протоколу 18.10.2024 року о 19.00 годині перебував на прийомі у лікаря психіатра, який видав йому направлення на госпіталізацію 9151-2694-1438-3473, що міститься у матеріалах справи. Також, представник позивача надав до суду копію виписки № 9986 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 про проходження ним лікування в період з 02.12.2024 року по 11.12.2024 року за направлення лікаря психіатра після проходження ВЛК.

Тобто о 19.00 годині 18.10.2024 року позивач не перебував у приміщення ТЦК та СП, як це зазначено у протоколі, а проходив ВЛК.

Наявні розбіжності породжують у суду обґрунтовані сумніви щодо події адміністративного правопорушення, які повинні трактуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суду не вдається встановити, що у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних доказів до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем.

За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що відповідач таке рішення прийняв необґрунтовано.

У порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, зокрема не надано доказів, що позивач подавав заяву до ТЦК та СП про взяття його на військовий облік військовозобов`язаних після виключення, що відповідач у передбачений законом спосіб направляв позивача для проходження військово-лікарської комісії до складення постанови за справою про адміністративне правопорушення.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом».

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 211, 217, 241, 246, 250, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення № 01/14648 від 22.10.2024 про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя - О.О. Олійник