Справа № 733/461/25
Суддя: Вовченко А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/5/25
Єдиний унікальний №733/461/25
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2025 року м.Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Вовченко А.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови ГБВ №945279 від 13.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення № 733/461/25

УСТАНОВИВ

03 березня 2025 року до Ічнянського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУНП в Чернігівській області , у якій просить:

- поновити строк на оскарження постанови;

- скасувати постанову, прийняту поліцейським ВП №2 Прилуцького РВП Кобця О.М. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП;

- стягнути з ГУНП в Чернігівській області на її користь понесені судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Овчарику В.М.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року заявлений суддею Овчариком В.М. самовідвід задоволений.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Вовченку А.В.

05 березня 2025 року суддя Вовченко А.В. заявив самовідвід від участі у розгляді справи № 733/461/25.

На обґрунтування заяви суддя Вовченко А.В. зазначив, що його участь у розгляді цієї справи є недопустимою, з огляду на те, що позивачкою у цій справі є Щур О.П., яка працює секретарем судових засідань в Ічнянському районному суді, головою якого він є. Окрім того, події , про які вказує Щур О.П. в позовній заяві відбувалися в приміщенні суду за участю працівників суду.

Суддя Вовченко А.В. зазначає, що вказані обставини не впливають на його неупередженість при розгляді цієї справи і не свідчить про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, однак з метою уникнення виникнення в учасників справи сумнівів щодо неупередженості та безсторонності суду він вважає за необхідне заявити самовідвід.

Вирішуючи питання про самовідвід судді Вовченка А.В. суд виходить з такого.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною першою статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Таким чином, така підстава для відводу судді як наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності при розгляді конкретної справи, покликана забезпечити гарантування права особи на незалежний та безсторонній суд у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Як зазначено у підпункті "а" пункту 3 Рекомендації CM/Rec (2004) 20 щодо судового розгляду адміністративних актів (прийнято Комітетом Міністрів Ради Європи 15 грудня 2004 року на 909-му засіданні заступників Міністрів) та пункті 53 Пояснювальної записки до них, судовий розгляд має здійснюватися судом, створеним законом, чия незалежність та неупередженість гарантуються відповідно до умов Рекомендації № R (94) 12; з огляду на специфічні ризики адміністративного судді, коли він або вона повинні вирішити суперечку за участю органів державної влади, цей принцип підкреслює необхідність як суб`єктивної неупередженості (враховує особисту залученість або зацікавленість судді в цій справі), так і об`єктивної неупередженості (що має на увазі достатні гарантії самого судді, що дозволяють виключити існування будь-яких сумнівів на цей рахунок).

Суд зазначає, що безсторонність суду необхідно оцінювати у кожному конкретному випадку відповідно до суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, суб`єктивний критерій визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, а за об`єктивним критерієм підлягають дослідженню питання, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принців поведінки суддів (схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року № 2006/23), суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Зокрема, відповідно до пункту 90 Коментарів щодо Бангалорських принципів поведінки суддів (вересень 2007 року) залежно від обставин, обґрунтована підозра в упередженості може виникати у разі, якщо між суддею та громадянином, який бере участь у справі, існують особисті дружні або ворожі відносини.

У пункті 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 09 січня 2013 року "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) зазначено, що у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполучного Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо самовідводу.

Ураховуючи викладене та з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності складу суду при розгляді адміністративної справи, заява судді Вовченка А.В. про самовідвід у справі 733/461/25 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Вовченка Андрія Володимировича про самовідвід.

Відвести суддю Вовченка Андрія Володимировича від участі у розгляді справи 733/461/25 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови ГБВ №945279 від 13.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення.

Передати матеріали справи 733/461/25 до канцелярії Ічнянського районного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя А. В. Вовченко