Справа № 388/2530/24
Суддя: Баранський Д. М.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 388/2530/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2025 року м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Баранського Д.М., розглянув у спрощеному провадженні (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить: скасувати постанову від 25 листопада 2024 року серії АВ № 00003141 за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позов мотивує тим, що 30 листопада 2024 року отримав постанову у справі про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2024 року серії АВ № 00003141.

Згідно з цією постановою, 24 листопада 2024 року о 18:41 годині на автомобільній дорозі М-22, км 74+810, Полтавська область, належний йому транспортний засіб «MAN TGX 26.440», державний номерний знак НОМЕР_1 допустив рух з перевищенням нормативних параметрів зазначених в п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525 відсотків (2,21 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За цією постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Цю постанову позивач вважає незаконною, прийнятою з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, яка підлягає скасуванню.

На думку позивача його транспортний засіб не порушував вагові норми, визначені в п. 22.5 ПДР України. Вагові показники під час перевезення вантажів були в межах норми.

Його транспортний засіб є трьохвісним тягачем, який здійснює перевезення трьохвісного напівпричепу контейнеровозу, який має гранично допустиме навантаження загальної маси 44 т, а не 40 т, як стверджує відповідач.

Позивач стверджує, що транспортний засіб «MAN TGX 26.440», державний номерний знак НОМЕР_1 разом з причепом «KOEGEL SN24», державний номерний знак НОМЕР_2 в загальному вираженні має шість осей. Три осі має транспортний засіб та три осі причеп.

Документальним доказом, що підтверджує факт відповідності вищезазначеного транспортного засобу із причепом вимогам п. 22.5 ПДР України є свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , в якому зазначено, що автомобіль «MAN TGX 26.440», державний номерний знак НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловин тягачем; свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , в якому зазначено, що «KOEGEL SN24», державний номерний знак НОМЕР_2 є загальним Н-ПР контейнеровозом для перевезення насипних вантажів.

У цьому випадку мова йде про контейнеровоз типу 1А з видаленням його верхньої частини та пониженням бортів, який передбачений за своєю технічною характеристикою для перевезення насипних вантажів.

Дана категорія напівпричепу характеризується зміною конструкції напівпричепу для перевезення контейнерів типу 1А, як кузов власного виготовлення для перевезення насипних вантажів (зернових культур).

ОСОБА_1 стверджує, що перевезення вантажів здійснювалось не у контейнері, а в змінному кузові, що цілком і повністю відповідає вимогам п. 22.5 ПДР України.

ОСОБА_1 також стверджує, що спірна постанова не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174.

Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідальність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з п. Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за всіма осями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі).

Відповідачем Державною службою України з безпеки на транспорті надіслано до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити у ньому. Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення діяв у межах повноважень та у спосіб встановлений законом. Підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Положення ч. 1 ст. 269 КАС України передбачають, що у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Судом установлено, що постановою Державної служби України з безпеки на транспорті від 25 листопада 2024 року серії АВ № 00003141 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн, а саме за те, що 24 листопада 2024 року о 18:41 годині за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл., автомобіль MAN TGX 26.400, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України; перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525 відсотків (2,21 т), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер: WIM 7, WAGA-WIM35, зав. № 1. Серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк дії: № 1402 до 1 листопада 2025 року, № 04/6359 до 1 листопада 2025 року. Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення. Посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АВ00003141/. Ідентифікатор доступу: STpRZIXCI39VK.

Транспортний засіб «MAN TGX 26.400», державний номерний знак НОМЕР_1 свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , разом із причепом марки «Kogel», державний номерний знак НОМЕР_2 свідоцтво про державну реєстрацію СХА163626.

Позивач є власником транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі Правила дорожнього руху, ПДР України), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн): двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м 42 т, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т.

Навантаження на вісь (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн): на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 м або менше 21 т, понад 1,3 до 1,4 м 24 т.

За ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

За змістом ст. 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За змістом ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За змістом ст. 229 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), згідно зі змістом Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623) (далі Порядок № 1174).

Відповідно до Порядку 1174 державний контроль на автомобільному транспорті може здійснюватися, у тому числі в автоматичному режимі шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Таке облаштування автомобільних доріг автоматичними пунктами дозволяє фіксувати правопорушення в автоматичному режимі, та за допомогою системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі система) створювати метадані, інформаційні файли, здійснювати автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизоване формування постанов про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті тощо.

За змістом п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року N 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Отже визначено критичну похибку в розмірі 2 відсотків, що дозволяє враховувати специфіку вантажу.

Відповідно до змісту розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

За положеннями Порядку № 1174, система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі - автоматичний пункт) - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

У цій справі автоматична фіксація адміністративного правопорушення здійснювалась вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM, що відповідає вимогам Технічних регламентів засобів вимірювальної техніки, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1402 від 6 листопада 2024 року, чинне до 1 листопада 2025 року, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (підсистеми габаритного контролю транспортних засобів SIZE-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA»), зав. № 1) відповідає вимогам ТУ та ДСТУ 8809:2018.

Таким чином, автоматичний пункт ваго-габаритного контролю у русі типу SIZE-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA») станом на час фіксації адміністративного правопорушення був справний та готовий до експлуатації, а тому показники вимірювань загальної маси транспортного засобу, визначені ним, є об`єктивними та достовірними відомостями, згідно з Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174.

Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27 вересня 2021 року (далі Інструкція) визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення та постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення (далі - постанова) оформляється відповідно до вимог, встановлених статтею 283 КУпАП та повинна містити:

найменування органу (прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посада посадової особи), який (яка) виніс (винесла) постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, щодо якої розглядається справа, зокрема: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), місце проживання, дата та місце народження, місце роботи, посада, серія (за наявності) і номер паспорта (іншого документа, що посвідчує особу), дата видачі та найменування органу, який його видав, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

опис обставин, установлених при розгляді справи;

посилання на частину відповідної статті та статтю КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за таке правопорушення;

прийняте у справі рішення, а також інформацію про право оскарження постанови в порядку та у строк, визначені статтями 288, 289 КУпАП;

дату набрання постановою законної сили;

строк пред`явлення постанови до виконання.

Постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється печаткою відповідного органу.

Отже, вищезазначеними правилами визначено вимоги до змісту постанови у такій справі про адміністративне правопорушення. При цьому ці вимоги є загальними та застосовуються до порушень нормативно-вагових та/або габаритних параметрів транспортних засобів, тобто залежно від характеру адміністративного правопорушення.

Разом із тим, відсутність у змісті постанови про накладення адміністративного стягнення частини вищезазначених даних, що мають загальний характер не свідчить про відсутність порушення нормативно-вагових та/або габаритних параметрів транспортних засобів, тобто порушення як такого.

Наявність порушення підтверджується доказами, а зміст постанови має відображати виключно мотиви, що можуть бути різноманітними, як і правовідносини, а також прийняте рішення.

У цій справі позивач по суті визнає, що 24 листопада 2024 року о 18:41 годині на автомобільній дорозі М-22, км 74+810, було здійснено рух автомобілем «MAN TGX 26.400», державний номерний знак НОМЕР_1 свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 разом із причепом марки «Kogel», державний номерний знак НОМЕР_2 свідоцтво про державну реєстрацію СХА163626.

Транспортний засіб «MAN TGX 26.400» є спеціалізованим вантажним сідловин тягачем.

Причеп «Kogel» є загальним напівпричепом контейнеровозом для перевезення насипних вантажів.

Позивач є власником цих транспортних засобів.

Позивач по суті стверджує, що він здійснював рух трьохвісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше змінних кузовів (контейнерів) загальною максимальною довжиною 13,716 м, а тому міг здійснювати рух з максимальним навантаженням 44 т, а не 40 т.

У змісті спірної постанови серії АВ № 00003141 від 25 листопада 2024 року відображені зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість осей 6 штук; спарені колеса 3 вісь; відстань між осями 1-2: 2610 мм, 2-3: 1340 мм, 3-4: 5740 мм, 4-5: 1320 мм, 5-6: 1310 мм; навантаження на вісь 1 6000 кг, 2 5750 кг, 3 10650 кг, 4 7950 кг, 5 8150 кг, 6 8400 кг; загальна маса 46900 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса 42210 кг.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно.

Згідно з пунктами 17.2-17.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.

Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування:

- розпізнавальний знак;

- номер контейнера;

- найменування власника контейнера;

- вантажність і маса тари контейнера, кг;

- внутрішній об`єм контейнера, куб. м;

- місце, місяць і рік виготовлення контейнера;

- час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

За змістом фотофіксації адміністративного правопорушення, встановлено відсутність єдиної нумерації, а також нанесення фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера вищезазначеного маркування.

Крім цього пунктом 17.9 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568 передбачено, що приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.

Аналізуючи вищезазначене, зміст свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а також зміст фотофіксації правопорушення, загального вигляду транспортного засобу, яким здійснено перевезення вантажів за обставинами цієї справи, очевидним є те, що відповідальною особою здійснювалось перевезення у напівпричепі контейнеровозі, однак не у контейнерах або в змінних кузовах, що є їх різновидами в розумінні законодавства України, а тому загальна маса транспортного засобу повинна складати 40 т.

Напівпричіп-контейнеровоз не є тотожним контейнера, а є засобом перевезення контейнера, а також інших тар (кузовів), що можуть містити вантаж.

З фотознімків, що містяться в матеріалах справи слідує, що на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаного контейнера (зрізано його верхню частину), який використовується як кузов власного виготовлення для перевезення насипних вантажів.

Наведене свідчить про те, що в межах спірних правовідносин спеціалізований напівпричіп не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу фактично здійснювалось не в контейнері чи змінному кузові.

При цьому, саме по собі зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу причепа «KOEGEL», державний номерний знак НОМЕР_2 «напівпричіп-контейнеровоз для перевезення насипних вантажів», не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері чи змінному кузові, тобто різновиді контейнера.

Наданий ОСОБА_1 сертифікат відповідності UA.PN/191/1495-23 з терміном дії з 28 липня 2022 року до 27 липня 2023 року, тобто із закінченням строку його дії, ніяким чином не спростовує вищезазначеного. Окрім цього, цей сертифікат стосується кузовів до вантажних автомобілів, а не контейнерів. Так само є безпідставним посилання на дані про контейнер К-60 з пристроєм для самовивантаження, а також на якусь копію сторінки ТОВ «ЗміївТранс» про виготовлення кузова, із заводським номером 77 від 11 серпня 2022 року, максимально допустимою масою вантажу 32500 кг, оскільки у цій справі позивач перевозив вантаж причепом «KOEGEL» SN 24, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

За таких обставин, суд доходить висновку, що зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу до 44 тонн.

За змістом п. 1.10 ПДР України, причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Отже, автомобіль та причіп, є транспортними засобами в розумінні п. 1.10 ПДР України. Саме за керування автомобілем з причепом та перевищення нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР України, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а він це розумів, проти такого діяння захищається.

Зміст спірної постанови містить ряд очевидних ознак, що свідчать про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за керування автомобілем з причепом та перевищення нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР України, а тому доводи позивача в змісті позову проти цього є необґрунтованими.

По суті такі ж за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року (справа № 814/1460/16), у постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року (справа № 388/1773/22), від 10 квітня 2024 року (справа № 385/2142/23), від 11 квітня 2024 року (справа № 405/2690/23), від 11 квітня 2024 року (справа № 405/7035/22), від 11 квітня 2024 року (справа № 175/5116/23), від 11 квітня 2024 року (справа № 385/2104/23), від 15 квітня 2024 року (справа № 178/1935/23), від 15 квітня 2024 року (справа № 336/10349/23), від 18 червня 2024 року (справа № 388/692/24).

З огляду на вищезазначене, суд не знаходить підстав для задоволення цього позову, а відтак в ньому слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14-3, 33, 132-1, 251, 252, 268, 278-280, 285, 287, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статями 19, 20, 72-79, 132, 134, 139, 241, 242, 244-246, 250, 271, 286 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський