Справа № 240/4466/25
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/4466/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 11.02.2025 ВП № 65259203 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. ;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 11.02.2025 ВП № 65259203 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №240/9341/20 та з урахуванням вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (м. Київ) від 24.04.2024 №37021 Головним управлінням проведено нарахування ОСОБА_1 з 17.07.2018 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з 17.07.2018 виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат - 3723,00 грн., з 01.01.2019 - 4173,00грн., з 01.01.2020 - 4723,00 грн., з 01.09.2020 - 5000,00 грн., з 01.01.2021 - 6000,00 грн., 01.12.2021 - 6500,00 грн., 01.10.2022 - 6700,00 грн. З 01.01.2024 при перерахунку пенсії застосовано розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду - 1600 грн. відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік". За результатами проведеного перерахунку доплата за період з 17.07.2018 по 31.01.2024 становить 347 274,12 грн., яка включена до підсистеми ІКІС ПФУ "Реєстр судових рішень".

Проте, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених зобов`язань та не враховуючи роз`яснення щодо виплати коштів після їх виділення Головному управлінню, 11.02.2025 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 за невиконання рішення суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем у встановлені строки подано відзив на адміністративний позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Наголошує, що на виконання рішення суду виплата пенсії проводиться в розмірі визначеному рішенням суду. В свою чергу, рішення в частині виплати заборгованості на виконання рішення суду не виконано. А тому, на підставі викладеного 11.02.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5 100,00.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

При цьому, нестабільна безпекова ситуація, перебої із енергопостачанням, зумовлює відкладення розгляду справ, що негативно впливає на дотримання строку їх розгляду, який щодо даної категорії справ становить 10 робочих днів.

Враховуючи наведене, з метою убезпечення життя та здоров`я учасників судового процесу, дотримання строку розгляду даного спору, суд вважає за доцільне розглянути дану справу у письмовому провадженні.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 та ст.287 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Житомирським окружним адміністративним судом прийнято рішення в адміністративній справі №240/9341/20, яким адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Вказане рішення набрало законної сили 14.04.2021, у зв`язку з чим Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду у справі №240/9341/20, виготовлено виконавчий лист.

В подальшому, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №.04.2021 з виконання виконавчого листа №240/9341/20, виданого Житомирським окружним адміністративним судом.

Головне управління листом від 19.05.2021 повідомило про те, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №240/9341/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 з 17.07.2018 проведено перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення. За період з 17.07.2018 по 30.04.2021 нарахована доплата пенсії в розмірі 112 652,88 грн. З 01.05.2021 виплата здійснюється відповідно до рішення. Тобто, рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування.

В подальшому, на адресу управління за № 13582 надіслана вимога державного виконавця від 22.07.2021, відповідно до якої вимагалось в термін до 05.08.2021 надати підтверджуючі документи про його виконання.

До відділу примусового виконання рішень від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на вимогу державного виконавця надійшло повідомлення про виконання рішення суду від 04.08.2021 №0600-0304-5/57647, в якому боржник повідомляє, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 по справі №240/9341/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 проведено із 17.07.2018 перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Відповідно до розпорядження від 20.07.2021 Головного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_1 обчислення підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, У розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальній", захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснено з 17.08.2018 виходячи з двох мінімальних заробітних плат, тобто 3723,00 грн. В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 17.07.2018 становить 9018,32 грн., в тому числі 7446,00 грн. - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду (3723,00грн. х2). Після подальших перерахунків розмір пенсійної виплати з 01.12.2018 - 9063,32 грн., з 01.03.2019 - 9163,32 грн., з 01.12.2019 - 9205,41 грн., з 01.05.2020 - 9305,41 грн., з 01.12.2020 - 9337,24 грн., з 01.03.2021 - 9437,32 грн. Сума донарахованих коштів за період з 17.07.2018 по 31.07.2021 становить 253 332,45 грн. З 01.08.2021 пенсія виплачується в розмірі визначеному рішенням суду.

Також, в подальшому відповідачем були винесені вимоги державного виконавця №33/15309 від 26.08.2021, №33/31591 від 30.12.2021, №33/19593 від 04.05.2022, №57989 від 13.06.2023, №73576 від 24.08.2023, №483 від 04.01.2024, №58731 від 02.07.2024, №84181 від 06.09.2024, №195 від 21.01.2025.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на вимоги державного виконавця надіслані повідомлення про виконання рішення суду від 08.09.2021, від 11.01.2022 №0600-0304-8/2515, від 05.05.2022 №0600-0304-8/31421, від 28.06.2023 №0600-0304-8/67982, від 28.06.2023 №0600-0304-8/67982, від 18.01.2024 №0600-0304-8/7925, від 22.07.2024 №0600-0306-8/89904, від 30.01.2025 №0600-0307-8/9904

В свою чергу, 11.02.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду в адміністративній справі №240/9341/20. Цією ж постановою зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII) та п.п. 1 та 16 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, відповідно, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII) та за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У свою чергу, ст. 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства в контексті цієї справи необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк, тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку з урахуванням того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Дані висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року по справі №0840/3476/18, від 19.09.2019 року по справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 року по справі №420/70/19, від 31.03.2021 по справі №360/3573/20 та відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Як зазначалось, на виконання рішення у справі № 240/9341/20 та з урахуванням вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (м. Київ) позивачем ОСОБА_1 з 17.07.2018 нараховано підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з 17.07.2018 виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат - 3723,00 грн., з 01.01.2019 - 4173,00грн., з 01.01.2020 - 4723,00 грн., з 01.09.2020 - 5000,00 грн., з 01.01.2021 - 6000,00 грн., 01.12.2021 - 6500,00 грн., 01.10.2022 - 6700,00 грн. З 01.01.2024 при перерахунку пенсії застосовано розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду - 1600 грн. відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік". З 01.01.2025 виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється відповідно до ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2024 р. №1524 "Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення".

Сума донарахованих коштів за період з 17.07.2018 по 31.01.2024 складає 347 274,12 грн.

На підтвердження своїх дій в частині обліку суми доплати за вказані періоди ГУ ПФУ в Житомирській області надало докази включення рішення у справі №240/9341/20 до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

При цьому суд враховує, що невиконання судового рішення органом Пенсійного фонду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин (постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10. 2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі №360/4705/20).

Тобто, з огляду на викладене, позивач належним чином та у встановлені строки повідомив відповідача про виконання рішення суду у справі №240/9341/20.

Щодо покладених в основу оскаржуваної постанови висновків державного виконавця про невиконання без поважних причин рішення суду у справі № 240/9341/20 в частині поточних виплат з 01 січня 2025 року суд виходить з того, що, насамперед, визначальним питанням у межах розгляду цієї справи є невиконання судового рішення без поважних причин, а відтак ключовим є надання оцінки підставам невиконання рішення суду в аспекті їх поважності у розумінні Закону № 1404-VIII.

А тому слід врахувати, що 01 січня 2025 року набрав чинності Закон № 4059-IX, відповідно до статті 45 якого у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Відповідно до статті 45 Закону № 4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1524, яка набрала чинності 01 січня 2025 року, пунктом 1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону № 4059-IX, у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:

особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 01 січня 1993 року.

Відтак, з набранням чинності Законом № 4059-IX та Постановою № 1524 змінено правове регулювання правовідносин, які були унормовані статтею 39 Закону № 796-XII, щодо встановлення, продовження, припинення доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, на період дії воєнного стану в Україні.

У постанові від 18 вересня 2024 року у справі № 240/28481/23 Верховний Суд виснував:

- пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. З самого визначення поняття пенсія випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк;

- підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати;

- виплату пенсії (підвищення до пенсії) не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії (підвищення до пенсії), яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку її виплати;

- порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

В контексті викладеного суд зауважує, що предметом спору у цій справі є постанова державного виконавця про накладення штрафу на пенсійний орган (боржника) за невиконання рішення суду без поважних причин, тобто відповідність спірного індивідуального акта критеріям у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначає позивач, виконання судового рішення у справі № 240/9341/20 з 01 січня 2025 року здійснюється відповідно до законодавчих нововведень, а тому суд погоджується, що зміна правового регулювання щодо порядку та розміру виплати доплат, передбачених Законом № 796-XII, є обставинами, які можуть впливати на виконання рішення суду суб`єктом владних повноважень після такої зміни.

Аналогічно й щодо вказаного у спірній постанові виконавця нарахування доплати за статтею 39 № 796-XII у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, - суд звертає увагу, що пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2017 року, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Надалі, 01 січня 2024 року, набрав чинності Закон № 3460-ІХ, статтею 8 якого визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн, тож правове регулювання спірних правовідносин у зв`язку із набранням чинності Законом № 3460-ІХ з 01 січня 2024 року змінилось.

При цьому надання правової оцінки обґрунтованості застосування пенсійним органом положень, пов`язаних як зі змінами у законодавстві з 01 січня 2024 року, які регулюють питання розрахункової величини для виплат за судовими рішеннями, так і з 01 січня 2025 року, які регламентують встановлення, продовження чи припинення доплати за статтею 39 Закону № 796-XII на період дії воєнного стану в Україні, виходить за межі предмету судової перевірки у цій справі.

Зважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області виконано рішення суду від 01.03.2021 у справі №240/9341/20 у повному обсязі, про що своєчасно повідомлено державного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на нього штрафу за невиконання судового рішення, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд враховує, що звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із рішенням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), тобто позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів як сторона виконавчого провадження, а не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Тобто у цьому спорі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діє не як суб`єкт владних повноважень, а як орган Пенсійного фонду України до суб`єкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо оскарження постанови старшого державного виконавця цього відділу, винесеної в рамках виконавчого провадження, будучи його стороною, в межах наданих пунктом 1 частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене суд проходить до висновку про застосування положень частини 1 статті 139 КАС України та стягнення з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 815/4246/17.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, Житомир, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області ЦМУМЮ (м.Київ) (площа Соборна, буд.1, м.Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 11.02.2025 ВП № 65259203 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.А.Шуляк

10.03.25