Справа № 640/33839/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року справа №640/33839/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Приватного акціонерного товариства «Київське спеціалізоване будівельно-монтажне управління №1» про застосування заходів реагування.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київське спеціалізоване будівельно-монтажне управління №1», в якому позивач просив суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Київське спеціалізоване будівельно-монтажне управління №1», відключити джерела електроживлення та накласти печатки на розподільчі електрощити приміщень, розташованих за адресою: вул. Клеманська, 5 у Дарницькому районі м. Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час проведення перевірки було виявлено ряд порушень правил техногенної і пожежної безпеки, які зазначені в Акті перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, у зв`язку з чим суб`єктом господарювання не дотримані вимоги законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2021 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, - відмовлено.

06.01.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач стверджує про відсутність підстав для застосування заходів реагування та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві на позовну заяву, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач вказує, що захід реагування, який позивач просить застосувати, не є співмірним з виявленими порушеннями. Вказує про часткове виконання виявлених порушень. Звертає увагу, що порушення, які залишились не усунуті, не створюють загрозу життю та здоров`ю людей та/або не є суттєвим відхиленням від встановленої норми.

01.02.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких відповідач звертає увагу на порушення процедури проведення перевірки та перевірку неналежного об`єкта. Додатково вказує на часткове усунення виявлених порушень.

07.02.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що виявлені під час проведення перевірки порушення є не усунутими.

21.06.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшли докази у справі, а саме акт перевірки відповідача від 11.02.2022 №70.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

02.05.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 26.12.2022 №03-19/4863/22 «Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/33839/21.

02.05.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 прийнято адміністративну справу №640/33839/21 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами зі стадії розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

На виконання вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказу МВС України від 17.01.2019 № 22 «Про затвердження уніфікованої форми акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, та інших форм розпорядчих документів», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21.01.2019 за № 73/33044 та з метою перевірки виконання суб`єктами господарювання раніше виданих приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 30.01.2020 № 69, 31.07.2019 № 501, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві було видано наказ від 25.10.2021 № 1004 «Про проведення позапланових перевірок».

Згідно Наказу № 1004 видано посвідчення від 26.10.2021 № 7644 та доручено провести позапланову перевірку приміщення Приватного акціонерного товариства «Київського спеціалізованого будівельно-монтажного управління №1», (місцезнаходження юридичної особи: проспект Голосіївський, буд. 108, корп. 2, офіс 2, м. Київ, 03127, ), розташованого за адресою: вул. Клеманська, 5 у Дарницькому районі м. Києва.

Перед початком здійснення перевірки державними інспекторами надано/пред`явлено посвідчення на проведення перевірки від 26.10.2021 № 7644 та службові посвідчення, які засвідчують осіб перевіряючих.

Копію посвідчення отримав генеральний директор - ОСОБА_1 , про що зроблено відповідну відмітку в посвідченні № 7644.

Під час здійснення перевірки встановлено, що об`єкт перевірки - приміщення ПрАТ «КСБМУ №1» експлуатуються з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1. Розділ 5 п. 1.1., 1.4 Правила пожежної безпеки в Україні (далі - ППБУ), ППБУ, ДБН В.2.5- 56-2014 - не наданий договір на технічне обслуговування існуючої системи автоматичної пожежної сигналізації та автоматичної системи пожежогасіння з спеціалізованою організацією, яка отримала ліцензію на право виконання цих робіт (адміністративна будівля підприємства);

2. Розділ 5 п. 1.1., 1.2., п. 12. ППБУ, ДБН В 2.5-56-2014 - сигнал від приймально - контрольного приладу не виведений на пульт централізованого пожежного спостерігання;

3. Розділ 5 п. 1.1., 1.4 ППБУ, ДБН В.2.5-56-2014 - не надано акт перевірки відповідності систем протипожежного захисту в адміністративній будівлі підприємства;

4. Розділ 4 п. 1.12. ППБУ - не наданий акт на проведення схованих робіт, щодо прокладання електропроводки за підвісною стелею в адміністративній будівлі (в тому числі орендовані приміщення);

5. Розділ 4 п. 1.20 ППБУ, ПУЕ п.1.1. - не проведені розрахунки допустимого струмового навантаження електричних мереж (не надано відповідних копій матеріалів);

6. Розділ 4 п. 1.8. ППБУ - допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в приміщеннях офісу, складів, цехів, охорони (в тому числі орендованих приміщеннях);

7. ст. 91 КЦЗУ, ПКМУ№ 819 від 23.10.2013 - не надані підтверджуючі матеріали (посвідчення, протоколи) щодо проходження навчання на курсах цивільного захисту керівного складу підприємства;

8. Розділ 3 п. 2.9. ППБУ - на дверях всіх приміщень різного призначення не розміщені вказівники категорій приміщень щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки;

9. Розділ 3 п. 2., 2.1., розділ 6 п.9. ППБУ - приміщення складів та виробничі приміщення захаращені горючими матеріалами (зберігаються навалом);

10. Розділ 4 п. 1.17. ППБУ - електричні розетки та вимикачі на стінах душової встановлені на горючій основі без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити електроприладу на 1 см з кожного боку;

11. Розділ 4 п. 1.6. ППБУ - з`єднання, відгалуження та окінцювання жил електропроводів в виробничих приміщеннях, в ліхтарях складських приміщень, підсобних приміщеннях не виконані за допомогою зварювання, паяння або затискачів;

12. Розділ 4 п. 1.7. ППБУ - відгалужувальні та з`єднувальні коробки приміщеннях цехів, на сходах адмін. будівлі, цех, біля душових в цеху не закриті кришками з негорючих або важкогорючих матеріалів;

13. Розділ 4 п. 1.18. ППБУ - допускається розміщення горючих матеріалів, тощо в радіусі та ближче одного метра до електрощитів, іншого електроустаткування та приладів опалення (склади, виробничі приміщення, орендарів);

14. Розділ 5 п. 1.1., 1.2., додаток А ППБУ, ДБН В 2.5-56-2014 - адміністративні, виробничі, складські та підсобні приміщення, магазин не обладнані автоматичною системою пожежної сигналізації з виводом сигналу від приймально-контрольного приладу на пульт централізованого пожежного спостерігання (в тому числі орендовані приміщення);

15. Розділ 5 п. 3.6. ППБУ - приміщення офісу, складів та виробничих приміщень не забезпечені нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасниками);

16. Розділ 3 п. 2.23., п. 2.37 ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016 - висота проходів (дверей) на шляхах евакуації менше двох метрів (з приміщень офісної частини підприємства, орендарів, другого поверху);

17. ст. 57., п. 4., п. 6. Кодекс цивільного захисту України, ППБУ - допускається експлуатація орендарів підприємства без подачі декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

18. Розділ 2 п. 21. ППБУ - будівництво (влаштування, перепланування) будівель, споруд та інших приміщень підприємства (склади, виробничі приміщення) виконане без проектної документації, яка затверджена у встановленому порядку;

19. Розділ 3 п. 2.23., 2.37. ППБУ - шляхи евакуації захаращені матеріальними цінностями, речами, меблями, бутлями з водою, технікою, тарою тощо;

20. Розділ 3 п. 2.6., 2.7., 2.8. ППБУ, ДБН В. 1.1-7-2016 - не наданий акт про виконані роботи, виконання вогнезахисних робіт металевих та дерев`яних конструкцій (сходів, перекриття, покрівлі, балок та ферм) підрядною організацією за участю замовника;

21. Розділ 3 п. 2.31., 2.32. таблиця 6 ППБУ, ДБН В. 1.1-7-2016 - евакуаційні виходи не позначені світловими покажчиками «ВИХІД» білого кольору на зеленому фоні, підключеними до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення;

22. Розділ 4 п. 1.18. ППБУ - допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи в виробничих приміщеннях;

23. Розділ 4 п. 1.21., ППБУ - не надано акт перевірки стану улаштування блискавкозахисту будівель та споруд;

24. п. 2.23., 2.37., розділ 3; ППБУ; ДБН В. 1.1-7-2016, ДБН В.2.2-9-2009 - на перепадах висот шляхів евакуації офісної частини, виробничих приміщень та приміщеннях з душовими влаштований поріг більше 0,05 метра;

25. розділ 3 п. 2.23. ППБУ, ДБН В.1.1-7-2016 - двері приміщень загального коридору (офісна частина), що відчиняються в загальні коридори, не перенавішені з урахуванням їх відчинення таким чином, щоб не перешкоджали вільній евакуації та не зменшували нормативну ширину коридорів;

26. розділ 3 п. 1., 1.1., 1.2. ППБУ - територія підприємства (в тому числі орендарі) захаращена горючими відходами виробництва (деревиною, ганчір`ям, сміття, тощо);

27. розділ 3 п. 2.23., п. 2.37., п. 9.1.11. ППБУ, ДБН В.2.2-9-2009 - ширина сходових маршів адміністративної будівлі менше 1,2 метра;

28. Розділ 3 п. 2.23., 2.37 ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016 - ширина проходів на шляхах евакуації менше одного метра (в приміщеннях виробничого та адміністративного корпусу);

29. п. 2.3., розділ 3; п. розділу 3 п. 2.2. ППБУ, ДБН В. 1.1-7-2016 - двері технічних та складських (підсобних, електрощитової, тощо) приміщень не виконані протипожежними, з межею вогнестійкості не менше ніж ЕІ-30;

30. Розділ 5 п. 2.2.1., ППБУ, ДБН В 2.5-64-2012 - приміщення великого складу не обладнані внутрішнім протипожежним водопостачанням (для потреб на пожежогасіння);

31. п. 1. Додатку 3.1. ДБН 360-92** - між існуючими будівлями не забезпечено протипожежний розрив згідно вимог будівельних норм та допускається зменшення протипожежних розривів (при прибудові до будівель 1-го та ІІ-го ступеню вогнестійкості ІИ-А ступеню вогнестійкості, склад орендарів);

32. Розділ 4 п. 1.18. ППБУ - допускається експлуатація електричних світильників без захисних плафонів, ковпаків в приміщеннях складів, цехів, майстерні та в інших підсобних приміщеннях;

33. п. 7.50., табл. 7.5. ДБН 360-92** - відстань від відкритої автостоянки до адміністративної будівлі менше нормативної (15-25 метрів);

34. Розділ 5 п. 2.2.2. Розділ 3 п. 1.3., ППБУ - доступ до пожежних кранів захаращений (розташовані речі, в т.ч. технічне обладнання, котрі заважають вільному доступу);

35. Розділ 5 п. 2.2.4. ППБУ - пожежні рукави, котрі є в наявності в шафах кран - комплектів не проходять не рідше одного разу на шість місяців розгортання та згортання наново;

36. Розділ 3 п. 2.23., 2.37. ППБУ - двері на шляхах евакуації з другого поверху (адміністративної будівлі) не забезпечені замками, що легко відчиняються;

37. Розділ 6 п. 9.1.7.ППБУ - у складських приміщеннях допускається використання стелажів з горючих матеріалів (орендарі складів) дерев`яні піддони;

38. Розділ 3 п. 1.3. ППБУ - допускається влаштування та зберігання сторонніх предметів (готової продукції) біля пожежного гідранту (в радіусі менше 5 метрів);

39. Розділ 5 п. 2.2.10. ППБУ - не надані акти перевірки внутрішніх пожежних кран - комплектів шляхом пуску води (з реєстрацією результатів у спеціальному журналі, спеціалізованою організацією);

40. Розділ 5, п. 2.1., п. 5. ППБУ - не проведене випробування зовнішнього протипожежного водопостачання на тиск та витрату води пожежних гідрантів;

41. Розділ 2 п. 9., Розділ 3 п. 9.3.8., 9.3.9., 9.3.12. ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016, ДБН В 2.2-9-2009 - не надані результати перевірки (протоколи) пластикових панелей, котрі влаштовані на стінах, підвісній стелі у кімнатах для відпочинку, їх загальних коридорів та у сходах і загальних коридорах адміністративного корпусу щодо показників пожежної небезпеки;

42. Розділ 4 п. 1.15., 1.3.,1.18 ППБУ - розподільчі електрощити, вимикачі, розетки та інші мережі розміщені в приміщенні складу не винесені на ззовні стіни поза межі зазначених приміщень в тому числі орендарі (демонтовані);

43. Розділ 6 п. 9.1.1 (4). ППБУ - допускається складування речовин та матеріалів з різними пожежонебезпечними фізико-хімічними властивостями (автомобільна гума, дерев`яні предмети, готова продукція в горючій упаковці, пластикові товари, тощо в приміщеннях складів);

44. Розділ 5 п. 3.11 ППБУ - пожежні щити, які є в наявності на території підприємства не укомплектовані повністю згідно норм належності (до комплекту засобів пожежогасіння, які розміщуються па пожежному щиті, входять: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2 х 2 м - 1 шт.. гаки - 3 шт., лопати - 2 шт., ломи - 2 шт., сокири - 2 шт.);

45. Розділ 4 п. 2.18., п. 7.11.ППБУ, ДБН В.2.5- 67:2013 - повітропроводи вентиляційної системи підприємства не виконані з нормованою межею вогнестійкості згідно проекту (виробничі приміщення орендарів);

46. Розділ 4 п. 2.18., п.7.11.ППБУ, ДБН В.2.5- 67:2013 - на повітропроводах загальної (обмінної) вентиляції в місцях перетинання ними протипожежних перешкод не влаштовані пристрої проти затримання вогню (вогнезатримуючі клапани);

47. Розділ 6 п. 9.1.7., 9.13. ППБУ - ширина проходів між стінами та стелажами, а також між собою менше 1 метра (складські приміщення);

48. Розділ 3 п. 2.3., ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016 - складські, виробничі приміщення (майстерня, цех), не відокремлені від інших приміщень протипожежними перегородками з протипожежними дверима;

49. Розділ 5 п. 1.1., 1.2., додаток А, п. 1.6., п. 14 ППБУ, ДБН В 2.5-56-2014 - приміщення котельні, складів не обладнані автоматичною системою пожежогасіння з виводом сигналу від приймально - контрольного приладу на пульт централізованого пожежного спостерігання;

50. Розділ 4 п. 1.18. - допускається відкрите прокладання електропроводів і кабелів транзитом через складські приміщення (склади орендарів).

За результатами перевірки державним інспектором складено Акт від 01.11.2021 № 991.

Примірник Акту № 991 від 01.11.2021 вручено особисто генеральному директору - ОСОБА_2 , про що зроблено відповідну відмітку в акті.

Також, за порушення вимог ст. 175 КУпАП генерального директора - ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, про що складено протокол КИ № 028365/277 від 01.11.2021.

Вважаючи, що встановлені порушення несуть реальну загрозу життю і здоров`ю людей, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами (частина четверта статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Згідно з частиною п`ятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Згідно ч. 7 ст. 7 Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що за рішенням адміністративного суду, ухваленим за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування, допускається виключно повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України (далі також - КЦЗ України) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Приписи ч. 1 ст. 65 КЦЗ України визначають, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо: центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування; суб`єктів господарювання; аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 КЦЗ України).

Згідно ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 68 КЦЗ України закріплено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Таким чином, наведені норми закону дають право позивачу звертатися до суду з позовом про повне або часткове зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

При цьому частиною 2 статті 70 КЦЗ України закріплено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Наведеними вище нормами ст. ст. 68, 70 Кодексу цивільного захисту України прямо передбачено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням відповідного органу державного нагляду (контролю). Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері, зокрема, у сферах техногенної та пожежної безпеки, і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей. При цьому передумовою прийняття такого рішення є встановлення факту (фактів) виконання робіт (надання послуг) суб`єктами господарювання та порушень вимог законодавства під час їх виконання.

Заборона виконання робіт та експлуатації певного об`єкту є крайнім заходом впливу і повинна застосовуватися у виключних випадках, коли виявлені порушення дійсно становлять реальну загрозу життю і здоров`ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття саме таких заходів реагування.

За визначенням статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Згідно з положеннями статей 2, 3 Закону України «Про охорону праці» дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах указував, що поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судом доказів, якими обґрунтовується їх наявність та зважаючи, що такі спори розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства (зокрема, постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №815/6365/17, від 19.01.2021 у справі № 640/5571/20 та інш.).

Тож під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. В протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону №877-V), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Верховний Суд зауважував, що у разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду, стали спірними та перейшли в площину судового спору, то акт перевірки цього органу, що складений за результатами контрольного заходу, є лише одним із доказів, оцінку якому дає виключно суд поряд з іншими доказами. В протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог законів у відповідній сфері, правил безпеки тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт відповідного органу нагляду своїм рішенням (п.п. 64-65 постанови Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 580/32/19).

Вказані висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 28 вересня 2023 року у справі № 420/17638/21.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у період з 31.01.2022 по 11.02.2022 було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за результатом якого прийнято акт №70 від 11.02.2022, в якому встановлено наступні порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1. Розділ 5 п. 1.1., 1.4 Правила пожежної безпеки в Україні (далі - ППБУ), ППБУ, ДБН В.2.5- 56-2014 - не наданий договір на технічне обслуговування існуючої системи автоматичної пожежної сигналізації та автоматичної системи пожежогасіння з спеціалізованою організацією, яка отримала ліцензію на право виконання цих робіт (адміністративна будівля підприємства);

2. Розділ 5 п. 1.1., 1.2., п. 12. ППБУ, ДБН В 2.5-56-2014 - сигнал від приймально - контрольного приладу не виведений на пульт централізованого пожежного спостерігання;

3. Розділ 5 п. 1.1., 1.4 ППБУ, ДБН В.2.5-56-2014 - не надано акт перевірки відповідності систем протипожежного захисту в адміністративній будівлі підприємства;

4. Розділ 4 п. 1.12. ППБУ - не наданий акт на проведення схованих робіт, щодо прокладання електропроводки за підвісною стелею в адміністративній будівлі (в тому числі орендовані приміщення);

5. Розділ 4 п. 1.20 ППБУ, ПУЕ п.1.1. - не проведені розрахунки допустимого струмового навантаження електричних мереж (не надано відповідних копій матеріалів);

6. Розділ 4 п. 1.8. ППБУ - допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в приміщеннях офісу, складів, цехів, охорони (в тому числі орендованих приміщеннях);

7. ст. 91 КЦЗУ, ПКМУ№ 819 від 23.10.2013 - не надані підтверджуючі матеріали (посвідчення, протоколи) щодо проходження навчання на курсах цивільного захисту керівного складу підприємства;

8. Розділ 3 п. 2.9. ППБУ - на дверях всіх приміщень різного призначення не розміщені вказівники категорій приміщень щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки;

9. Розділ 3 п. 2., 2.1., розділ 6 п.9. ППБУ - приміщення складів та виробничі приміщення захаращені горючими матеріалами (зберігаються навалом);

10. Розділ 4 п. 1.17. ППБУ - електричні розетки та вимикачі на стінах душової встановлені на горючій основі без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити електроприладу на 1 см з кожного боку;

11. Розділ 4 п. 1.18. ППБУ - допускається розміщення горючих матеріалів, тощо в радіусі та ближче одного метра до електрощитів, іншого електроустаткування та приладів опалення (склади, виробничі приміщення, орендарів);

12. Розділ 5 п. 1.1., 1.2., додаток А ППБУ, ДБН В 2.5-56-2014 - адміністративні, виробничі, складські та підсобні приміщення, магазин не обладнані автоматичною системою пожежної сигналізації з виводом сигналу від приймально-контрольного приладу на пульт централізованого пожежного спостерігання (в тому числі орендовані приміщення);

13. Розділ 5 п. 3.6. ППБУ - приміщення офісу, складів та виробничих приміщень не забезпечені нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасниками);

14. Розділ 3 п. 2.23., п. 2.37 ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016 - висота проходів (дверей) на шляхах евакуації менше двох метрів (з приміщень офісної частини підприємства, орендарів, другого поверху);

15. ст. 57., п. 4., п. 6. Кодекс цивільного захисту України, ППБУ - допускається експлуатація орендарів підприємства без подачі декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

16. Розділ 2 п. 21. ППБУ - будівництво (влаштування, перепланування) будівель, споруд та інших приміщень підприємства (склади, виробничі приміщення) виконане без проектної документації, яка затверджена у встановленому порядку;

17. Розділ 3 п. 2.23., 2.37. ППБУ - шляхи евакуації захаращені матеріальними цінностями, речами, меблями, бутлями з водою, технікою, тарою тощо;

18. Розділ 3 п. 2.6., 2.7., 2.8. ППБУ, ДБН В. 1.1-7-2016 - не наданий акт про виконані роботи, виконання вогнезахисних робіт металевих та дерев`яних конструкцій (сходів, перекриття, покрівлі, балок та ферм) підрядною організацією за участю замовника;

19. Розділ 4 п. 1.21., ППБУ - не надано акт перевірки стану улаштування блискавкозахисту будівель та споруд;

20. п. 2.23., 2.37., розділ 3; ППБУ; ДБН В. 1.1-7-2016, ДБН В.2.2-9-2009 - на перепадах висот шляхів евакуації офісної частини, виробничих приміщень та приміщеннях з душовими влаштований поріг більше 0,05 метра;

21. розділ 3 п. 2.23. ППБУ, ДБН В.1.1-7-2016 - двері приміщень загального коридору (офісна частина), що відчиняються в загальні коридори, не перенавішені з урахуванням їх відчинення таким чином, щоб не перешкоджали вільній евакуації та не зменшували нормативну ширину коридорів;

22. розділ 3 п. 1., 1.1., 1.2. ППБУ - територія підприємства (в тому числі орендарі) захаращена горючими відходами виробництва (деревиною, ганчір`ям, сміття, тощо);

23. розділ 3 п. 2.23., п. 2.37., п. 9.1.11. ППБУ, ДБН В.2.2-9-2009 - ширина сходових маршів адміністративної будівлі менше 1,2 метра;

24. Розділ 3 п. 2.23., 2.37 ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016 - ширина проходів на шляхах евакуації менше одного метра (в приміщеннях виробничого та адміністративного корпусу);

25. п. 2.3., розділ 3; п. розділу 3 п. 2.2. ППБУ, ДБН В. 1.1-7-2016 - двері технічних та складських (підсобних, електрощитової, тощо) приміщень не виконані протипожежними, з межею вогнестійкості не менше ніж ЕІ-30;

26. Розділ 5 п. 2.2.1., ППБУ, ДБН В 2.5-64-2012 - приміщення великого складу не обладнані внутрішнім протипожежним водопостачанням (для потреб на пожежогасіння);

27. п. 1. Додатку 3.1. ДБН 360-92** - між існуючими будівлями не забезпечено протипожежний розрив згідно вимог будівельних норм та допускається зменшення протипожежних розривів (при прибудові до будівель 1-го та ІІ-го ступеню вогнестійкості ІИ-А ступеню вогнестійкості, склад орендарів);

28. п. 7.50., табл. 7.5. ДБН 360-92** - відстань від відкритої автостоянки до адміністративної будівлі менше нормативної (15-25 метрів);

29. Розділ 5 п. 2.2.2. Розділ 3 п. 1.3., ППБУ - доступ до пожежних кранів захаращений (розташовані речі, в т.ч. технічне обладнання, котрі заважають вільному доступу);

30. Розділ 5 п. 2.2.4. ППБУ - пожежні рукави, котрі є в наявності в шафах кран - комплектів не проходять не рідше одного разу на шість місяців розгортання та згортання наново;

31. Розділ 3 п. 2.23., 2.37. ППБУ - двері на шляхах евакуації з другого поверху (адміністративної будівлі) не забезпечені замками, що легко відчиняються;

32. Розділ 6 п. 9.1.7.ППБУ - у складських приміщеннях допускається використання стелажів з горючих матеріалів (орендарі складів) дерев`яні піддони;

33. Розділ 3 п. 1.3. ППБУ - допускається влаштування та зберігання сторонніх предметів (готової продукції) біля пожежного гідранту (в радіусі менше 5 метрів);

34. Розділ 5 п. 2.2.10. ППБУ - не надані акти перевірки внутрішніх пожежних кран - комплектів шляхом пуску води (з реєстрацією результатів у спеціальному журналі, спеціалізованою організацією);

35. Розділ 5, п. 2.1., п. 5. ППБУ - не проведене випробування зовнішнього протипожежного водопостачання на тиск та витрату води пожежних гідрантів;

36. Розділ 2 п. 9., Розділ 3 п. 9.3.8., 9.3.9., 9.3.12. ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016, ДБН В 2.2-9-2009 - не надані результати перевірки (протоколи) пластикових панелей, котрі влаштовані на стінах, підвісній стелі у кімнатах для відпочинку, їх загальних коридорів та у сходах і загальних коридорах адміністративного корпусу щодо показників пожежної небезпеки;

37. Розділ 4 п. 1.15., 1.3.,1.18 ППБУ - розподільчі електрощити, вимикачі, розетки та інші мережі розміщенні в приміщенні складу не винесені на ззовні стіни поза межі зазначених приміщень в тому числі орендарі (демонтовані);

38. Розділ 6 п. 9.1.1 (4). ППБУ - допускається складування речовин та матеріалів з різними пожежонебезпечними фізико-хімічними властивостями (автомобільна гума, дерев`яні предмети, готова продукція в горючій упаковці, пластикові товари, тощо в приміщеннях складів);

39. Розділ 4 п. 2.18., п. 7.11.ППБУ, ДБН В.2.5- 67:2013 - повітропроводи вентиляційної системи підприємства не виконані з нормованою межею вогнестійкості згідно проекту (виробничі приміщення орендарів);

40. Розділ 4 п. 2.18., п.7.11.ППБУ, ДБН В.2.5- 67:2013 - на повітропроводах загальної (обмінної) вентиляції в місцях перетинання ними протипожежних перешкод не влаштовані пристрої проти затримання вогню (вогнезатримуючі клапани);

41. Розділ 6 п. 9.1.7., 9.13. ППБУ - ширина проходів між стінами та стелажами, а також між собою менше 1 метра (складські приміщення);

42. Розділ 3 п. 2.3., ППБУ, ДБН В 1.1-7-2016 - складські, виробничі приміщення (майстерня, цех), не відокремлені від інших приміщень протипожежними перегородками з протипожежними дверима;

43. Розділ 5 п. 1.1., 1.2., додаток А, п. 1.6., п. 14 ППБУ, ДБН В 2.5-56-2014 - приміщення котельні, складів не обладнані автоматичною системою пожежогасіння з виводом сигналу від приймально - контрольного приладу на пульт централізованого пожежного спостерігання;

44. Розділ 4 п. 1.18. - допускається відкрите прокладання електропроводів і кабелів транзитом через складські приміщення (склади орендарів).

Розділ І пункт 4 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, (далі - ППБУ) визначає, що пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Розділом II пункт 22 ППБУ визначено, що під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Визначення небезпечного чинника міститься у пункті 26 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/4267/16.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково усунені раніше виявлені контролюючим органом порушення, що не заперечувалось позивачем.

Так, дійсно, порівняно з первинною перевіркою, згідно з актом від 01.11.2021 № 991 зафіксовано 50 порушень, в той час як актом від 11.02.2022 №70 зафіксовано 44 порушення.

Разом із тим, суд враховує не послідовність дій, вчинених відповідачем з метою усунення порушень, а перевіряє чи є порушення, які продовжують існувати, такими, що створювати небезпеку для життя і здоров`я людей.

Усунення частини виявлених порушень не свідчить про відсутність загрози життю та здоров`ю людей та, як наслідок, відсутність підстав для застосування відповідних заходів реагування, оскільки не усунутими залишились ті порушення, які, перш за все, створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Таким чином, з системного аналізу наслідків, до яких може призвести функціонування об`єкту з вказаними порушеннями, суд зазначає, що виявлені порушення створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, можуть призвести до виникнення пожежі та перешкоджають евакуації людей, і є такими, що у подальшому можуть призвести до тяжких наслідків у сфері цивільного захисту і пожежної безпеки.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 19.05.2020 у справі № 420/5156/18, під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. У протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

На момент розгляду справи судом доказів того, що виявлені у ході перевірки порушення були усунуті у межах, що б вказували на відсутність небезпеки для життя і здоров`я людей, відповідачем не надано.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 у справі № 2240/2768/18, поняття «загроза життю та здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, території, майна функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на посадових осіб центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які мають право звертатися до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування з підстав, передбачених ст. 70 КЦЗ України.

Суд звертає увагу, що такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Наведений правовий висновок відображено у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 810/2400/18.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження усунення порушень, зазначених в акті від 11.02.2022 №70, у тих межах, які б давали можливість стверджувати про відсутність загрози для життя і здоров`я людей, то суд приходить до висновку, що на момент розгляду цієї справи виявлені позивачем під час позапланової перевірки і зафіксовані у згаданому акті порушення усунуті у згаданій мірі не були, що виключає наявність підстав для незастосування заходів реагування.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.10.2020 у справі №815/6378/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зупинення експлуатації приміщень, шляхом зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Київське спеціалізоване будівельно-монтажне управління №1», відключити джерела електроживлення та накласти печатки на розподільчі електрощити приміщень, розташованих за адресою: вул. Клеманська, 5 у Дарницькому районі м. Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 01.11.2021 № 991, є пропорційною та повною мірою реагування.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

При цьому, суд враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, при цьому, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Стосовно доводів відповідача про те, що він, як орендодавець, не повинен нести відповідальність за недотримання протипожежних правил орендарями, суд зазначає наступне.

Передача нежитлового приміщення в оренду не звільняє відповідача від обов`язку забезпечення пожежної та техногенної безпеки на цьому об`єкті, оскільки забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ, організацій покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання, а також орендарів, обов`язки яких щодо дотримання правил пожежної безпеки повинні бути узгоджені умовами договору.

Питання розподілу обов`язків із забезпечення пожежної безпеки в інших спорудах, які покладаються на власників або орендарів згідно договорів найму, впливає на господарські правовідносини між суб`єктами цивільних правовідносин та не можуть виключати реалізацію дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у справах від 12.06.2020 у справі № 804/3214/18, від 25.06.2020 у справі № 640/21249/18, від 29.11.2021 у справі № 360/4540/19.

При цьому, саме за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди відповідно до пункту 6 Розділу І ППБУ.

Натомість, суд наголошує, що договірний обов`язок сторін, зазначений у Договорах оренди щодо «дотримання норм пожежної безпеки» (т. 1 а.с. 117-121, 123-127, 129-133, 135-139, 141-145) є більш вузьким поняттям та не є тотожним поняттю «забезпечення пожежної безпеки» відповідно до частини шостої статті 55 Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Суд зазначає, що орендарі, інші суб`єкти, які користуються майном на певних правових титулах, постійно змінюються, в той час як об`єкт перебуває у власності одного суб`єкта - власника.

Питання обов`язків, відповідальності тощо можуть бути додатково врегульовані в порядку договірних відносин між сторонами (власником і користувачем), однак, останні становлять собою виключно договірні відносини та цивільно-правову відповідальність між власником та користувачем, і жодним чином не спростовують первинний обов`язок власника по забезпеченню пожежної безпеки.

Таким чином, суд здійснив системний аналіз наявних у справі договорів оренди, однак, зміст останніх не спростовує першочергового та основного обов`язку по забезпеченню пожежної безпеки як власника об`єкта.

Отже, суд, незважаючи на наявність договорів оренди нежитлових приміщень (складських приміщень), вважає, що саме Приватне акціонерне товариство «Київське спеціалізоване будівельно-монтажне управління №1» є суб`єктом господарювання, відповідальним за дотримання законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки на його об`єктах.

Відтак, суд дійшов до висновку про відсутність ознак протиправності в діях позивача при складанні акту перевірки № 991 від 01.11.2021, оскільки, незважаючи на наявність цивільно-правової угоди, саме відповідач як власник відповідно до норм чинного законодавства є відповідальною особою за дотримання законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.

Беручи до уваги наведене, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що з позовом до адміністративного суду звертався суб`єкт владних повноважень, сторонами не надано інших доказів понесення судових витрат, такі витрати відповідно до частини другої статті 139 КАС України розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Київське спеціалізоване будівельно-монтажне управління №1» (ідентифікаційний код 03450264), відключити джерела електроживлення та накласти печатки на розподільчі електрощити приміщень, розташованих за адресою: вул. Клеманська, 5 у Дарницькому районі м. Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки № 991 від 01.11.2021.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.