Справа № 160/7277/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 березня 2025 р.Справа № 160/7277/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування звернення щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2025 №Е1191566 щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Одночасно із позовною заявою, ОСОБА_1 до суду подано заяву про забезпечення прозову.

Перевіривши матеріали позовної заяви та доданих до них матеріалів, суддя зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Аналогічні вимоги містяться також у ч. 6 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного видно, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не обов`язково є підставою ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як зазначив позивач у позовній заяві, 12.02.2025 на електрону пошту Національної поліції України останній направив заяву про надання інформації та сканкопій документів, згідно до якої просив повідомити, чи перебуває, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 у розшуку (або таким, що підлягає затриманню чи заходи впливу) органами МВС, поліції, у т.ч. за зверненнями Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки? У разі наявності такого розшуку (затриманню, заходів впливу), надіслати ОСОБА_1 сканкопію підстави для цього. Відповідь на дану заяву ОСОБА_1 просив повідомити письмово, направивши на електрону пошту - ІНФОРМАЦІЯ_3 ".

20.02.2025 позивачем отримано відповідь від Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України від 20.02.2025 №26957-2025, станом на 19.02.2025 в інформаційно-комунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (ІПНП) зареєстровано звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.01.2025 №Е1191566 щодо порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі - звернення). Відповідно до наданої інформації, звернення було зареєстровано відділом поліції №1 (м. Дніпро, АНД) Дніпровського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 28.01.2025 за №3732. Інформація надійшла до поліції в електронному вигляді відповідно до п. 56 Порядку шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС. Також проінформовано ОСОБА_1 , що згідно з даними бази даних "Розшук" системи ІПНП останній у державному розшуку не перебував та станом на 19.02.2025 не перебуває. Наведену інформацію, щодо відсутності розшуку також можна перевірити згідно до інтернет реєстру МВС: "Особи, які переховуються від органів влади", посилання: https://wanted.mvs.gov.ua/searchperson/.

Позивач вказує, що відносно нього, як боржника відсутні виконавчі провадження на користь відповідача, що також прямо свідчить, про відсутність виконавчого документу у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 210, 210-1 КУпАП.

Позивач в позовній заяві також зазначає, що відсутність розшуку та виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 на користь відповідача, чітко свідчить про те, що позивач не порушував законодавства. Зазначає, що він не отримав від відповідача жодних офіційних документів, які б могли підтверджували факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Також ОСОБА_1 не було надано можливості ознайомитися з матеріалами справи або отримати копії адміністративних документів, які б обґрунтовували звернення відповідача.

Позивач вважає, що звернення є безпідставним та порушує його права, гарантовані Конституцією України та чинним законодавством, у т.ч. через безпідставність та необґрунтованість; відсутність будь-яких доказів, що підтверджують факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію; порушення моїх прав позивача, у т.ч. права на захист від безпідставного обвинувачення. Позивач стверджує, що наявність звернення обмежує його свободу, при тому, що відсутні відносно нього набравши законної сили постанови за КУпАП або ухвали - вироки суду за КПК.

В контексті наведеного слід зазначити, що мова йде не про кримінальний розшук, а саме про необхідність здійснення адміністративного затримання працівниками поліції військовозобов`язаного, який вчинив адміністративне правопорушення, у вигляді порушення правил військового обліку. Метою такого розшуку є доставлення порушника до районного ТЦК та СП для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та винесення постанови про накладення грошового штрафу.

Юридичною підставою для звернення до поліції для розшуку порушника є вчинення військовозобов`язаним правопорушення, яке передбачено ст. 210 або ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Правила військового обліку передбачені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.

Після виявлення одного з передбачених Порядком №1487 правопорушень працівники ТЦК та СП вправі звернутись до органів поліції з повідомленням про необхідність здійснити розшук та адміністративне затримання порушника правил військового обліку з метою притягнення до адміністративної відповідальності. Відомості про фіксацію такого правопорушення вносяться в Єдиний державний реєстр військовозобов`язаних. Відповідно в електронному військово-обліковому документі таких громадян наявна відмітка "виявлені порушення правил військового обліку".

Так, відповідно до абз. 2 п. 56 Порядку №1487 Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені ст. 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).

Відтак, військовозобов`язані, які перебувають в розшуку підлягають адміністративному затриманню працівниками поліції та доставленню до районного ТЦК та СП. Останній складає протокол та виписує постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, позивач не погоджується саме з повідомленням (зверненням) районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо правопорушення, яке передбачено ст. 210 або ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя робить висновок, що в даному випадку, ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно приписів ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що предметом розгляду є дії суб`єкта владних повноважень у справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дана справа не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду і має розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя також зазначає, що позивач вже звертався з аналогічними позовними вимогами до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, ухвалою від 28.02.2025 у справі №160/6283/25 відмовлено у відкритті провадження за заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 та за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування звернення щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі №160/6283/25 (суддя Прудник С.В.) не оскаржувалась позивачем шляхом звернення з апеляційної скаргою, та отримана останнім 28.02.2025, що підтверджується даними з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», тобто наведені в цій ухвалі підстави для відмови у відкритті провадження у справі були покладені судом в основу прийняття судового рішення за аналогічним позовом у справі №160/6283/25, проте позивачем, обізнаним про порядок звернення з відповідним позовом, повторно подано аналогічну позовну заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що судом відмовлено у відкритті провадження у справі за заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 , та враховуючи, що справа не підлягає розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом, заява про забезпечення позову в силу ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає розгляду в межах провадження у справі №160/7277/25.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 153, 154, 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі №160/7277/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування звернення щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала заяву про забезпечення позову та позовну заяву, разом із заявою про забезпечення позову та позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою заявою про забезпечення позову та позовною заявою не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснити позивачу, що розгляд даної заяви про забезпечення позову та позовної заяви відноситься до юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський