Справа № 200/433/25
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

07 березня 2025 року Справа №200/433/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку заяву Військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника 21 січня 2025 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування відстрочки, яка надавалася позивачу;

- визнати протиправними та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 1 грудня 2024 року № 481 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації» в частині призову на службу по мобілізації солдата ОСОБА_1 , та похідного від нього наказу начальника військової частини НОМЕР_2 про зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

- зобов`язати уповноважену особу/посадову особу Військової частини НОМЕР_1 видати наказ, яким виключити солдата ОСОБА_1 , із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з дня набрання рішення суду законної сили.

Разом із адміністративним позовом позивачем було подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом:

- зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 1 грудня 2024 року № 481 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації» в частині призову на службу по мобілізації солдата ОСОБА_1 , та похідного від нього наказу начальника військової частини НОМЕР_2 про зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

- заборони посадовим/службовим особам військової частини НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо переміщення позивача для проходження військової служби до інших військових частин до набрання законної сили судовим рішення у цій адміністративній справі.

Відповідно до відомостей програмного забезпечення Донецького окружного адміністративного суду «Діловодство спеціалізованого суду» адміністративний позов позивача з додатками, а також заява позивача про забезпечення позову із додатками, були доставлені до Електронних кабінетів відповідачів 22 січня 2025 року об 11-17 год.

Ухвалою суду від 24 січня 2025 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 24 січня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено частково: заборонено військовій частині НОМЕР_1 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до інших військових частин до набрання законної сили судовим рішення у даній справі.

27 лютого 2025 року судом отримано від Військової частини НОМЕР_1 заяву від 18 лютого 2025 року про скасування заходів забезпечення позову, в якій заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову про заборону Військовій частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до інших військових частин до набрання законної сили судовим рішення у справі № 200/433/25.

У період з 14 лютого по 3 березня 2025 року суддя перебувала на лікарняному.

Ухвалою суду від 4 березня 2025 року призначено судове засідання з розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову на 7 березня 2025 року о 8-00 год.

Ухвала суду від 4 березня 2025 року була доставлена до Електронних кабінетів сторін/представників в підсистемі «Електронний суд» 4 березня 2025 року о 14-08 год.

6 березня 2025 року до суду надійшла заява від представника позивача про проведення судового засідання, призначеного на 7 березня 2025 року, за її участю в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 6 березня 2025 року відмовлено у задоволені заяви представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

7 березня 2025 року сторони / представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути заяву про скасування заходів забезпечення позову в письмовому порядку.

Задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 1 грудня 2024 року № 481 позивача з 1 грудня 2024 року призвано на військову службу по мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 ; у зв`язку із призовом на військову службу позивача з 1 грудня 2024 року знято з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки від 25 грудня 2024 року № 7681, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , позивач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 1 грудня 2024 року у статусі військовослужбовця (звання солдат).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд дійшов висновку, що у випадку задоволення позовних вимог позивача, в тому числі, в частині зобов`язання відповідних посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 видати наказ, яким виключити позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , виконання судового рішення буде неможливим, а ефективний захист порушеного права позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, без вжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено, оскільки переведення позивача до іншої військової частини призведе як до необхідності зміни суб`єктного складу учасників справи, так і до припинення правовідносин між позивачем і відповідачем - відповідною військовою частиною, і для захисту свого порушеного права позивачу доведеться докласти значних зусиль, у тому числі, через необхідність звернення з новим позовом до іншої військової частини, яка не є учасником даної справи, та до якої позивач буде (може бути) направлений наказом командира Військової частини НОМЕР_1 .

Заява Військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову обґрунтована наступним.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому.

Судом не встановлено, а заявником не доведено існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо переміщення позивача для проходження Військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі.

Крім того, заявлений спосіб забезпечення позову спрямований на заборону приймати чи зупиняти накази або розпорядження стосовно військовослужбовця в умовах воєнного стану, як щодо переміщення до іншого місця служби, так і виконання завдань в іншому підрозділі, що в силу положень п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається.

Також зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 є навчальною військовою частиною та здійснює підготовку військовослужбовців для подальшого їх переміщення до військових частин за рішенням старшого начальника.

Тобто, рішення про переміщення військовослужбовців до інших частин приймають посадові особи старшого штабу, командування, а обов`язком посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України є виконання такого наказу, відтак встановлені судом заходи забезпечення позову перешкоджають службовій діяльності посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 та є неспівмірними.

3 березня 2025 року судом отримано заяву від представника позивача із запереченнями проти заяви Військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову, яка обґрунтована таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Проте Військовою частиною НОМЕР_1 було подано немотивовану заяву.

Так, у заяві зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 є навчальною військовою частиною та здійснює підготовку військовослужбовців для подальшого їх переміщення до інших військових частин.

Разом із цим несення військової служби під час дії воєнного стану створює ризики для життя та здоров`я будь-якого військовослужбовця - військовослужбовці можуть отримати поранення (контузії, травми або каліцтва), можуть бути захопленими в полон, стати заручниками, інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, а також загинути.

Отже, у випадку скасування заходів забезпечення позову може мати місце переведення ОСОБА_1 до іншої військової частини (не навчальної), що поставить під загрозу його життя та здоров`я та, як наслідок, істотно ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду та поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.

Також зазначено, що твердження Військової частини НОМЕР_1 про відсутність фактів, які б вказували на наявність очевидних ознак протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не відповідають дійсності, так як такі ознаки є очевидними та детально наведені у позовній заяві.

Щодо посилань Військової частини НОМЕР_1 на п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України, відповідно до якої не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира, у заяві зазначено, що встановлена заборона не розповсюджується на видання таких наказів.

Станом на день подання заяви про забезпечення позову наказ начальника Військової частини НОМЕР_1 щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини не видавався, саме тому, забезпечення позову що полягає у забороні видання таких наказів є таким, що відповідає норма КАС України.

Розглядаючи заяву Військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за в м о т и в о в а н и м клопотанням учасника справи.

Отже, скасування заходів забезпечення позову може мати місце за наявності переконливих підстав, які не були відомі суду, але існували на момент винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, або які вказують на зміну умов, що існували на момент вжиття таких заходів, та які свідчать про відсутність потреби в продовженні застосування заходів забезпечення позову або неможливості виконання зазначених заходів.

При цьому наведена у ч. 1 ст. 157 КАС України норма передбачає п р а в о суду скасувати встановлені ним заходи забезпечення позову, а не обов`язок.

У заяві про скасування заходів забезпечення позову Військова частина НОМЕР_1 , перш за все, обґрунтовує таке скасування обставинами, які є/можуть бути підставою для оскарження ухвали про забезпечення позову, а не скасування встановлених нею заходів - не доведеність позивачем та не встановлення судом існування реальної загрози не виконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому, обмеження судом суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача, не співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи зазначене, а також беручи до уваги, що жодних заперечень стосовно заяви позивача про забезпечення позову Військовою частиною НОМЕР_1 суду не надавались, вказані доводи судом відхиляються.

Щодо посилань Військової частини НОМЕР_1 на підтвердження обґрунтованості заяви про скасування заходів забезпечення позову на те, що застосований судом захід забезпечення позову спрямований на заборону приймати чи зупиняти накази або розпорядження стосовно військовослужбовця в умовах воєнного стану як щодо переміщення до іншого місця служби, так і виконання завдань в іншому підрозділі, що в силу положень п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається, - суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, позивач має статус військовослужбовця.

Ухвала суду від 24 січня 2025 року про забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до інших військових частин до набрання законної сили судовим рішення у даній справі не містить вимог щодо з у п и н е н н я дії будь-яких наказів або розпоряджень командира (начальника) Військової частини НОМЕР_1 , відданих військовослужбовцю (позивачу) в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

При цьому (як вже зазначалось вище) Військова частина НОМЕР_1 , отримавши заяву позивача про забезпечення позову у свій Електронний кабінет (22 січня 2025 року об 11-17 год) не надала суду ані пояснень, ані заперечень стосовно цієї заяви, ані доказів на підтвердження існування наказів чи розпоряджень командира (начальника) Військової частини НОМЕР_1 , прийнятих щодо позивача в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Щодо посилань Військової частини НОМЕР_1 на те, що вона є навчальною військовою частиною та здійснює підготовку військовослужбовців для подальшого їх переміщення до військових частин за рішенням старшого начальника, суд зазначає, що на підтвердження вказаного відповідачем також не надано жодних доказів та пояснень (в тому числі пояснень із посиланням на відповідні пункти, частини, статті нормативно-правових актів (в тому числі підзаконних), які свідчать про те, що саме керівником (командиром) вищестоящої військової частини приймаються рішення про переміщення військовослужбовців, які проходять військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а не командиром безпосередньо Військової частини НОМЕР_1 ). Також суду не надано жодних доказів на підтвердження заявленого навчального статусу Військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи наведене, суд висновує, що Військовою частиною НОМЕР_1 не доведено існування обставин, які свідчать про необхідність скасування встановлених ухвалою суду від 24 січня 2025 року заходів забезпечення позову.

Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 157 КАС України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 КАС України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти дня її прийняття.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її прийняття, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Н.П. Волгіна