Справа № 317/6513/24
Суддя: Качан А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 317/6513/24
Провадження № 2-а/317/4/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Качана А.В.

за участі:

секретаря судового засідання Герман В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовано наступним.

28 листопада 2024 року посадовою особою відповідача відносно позивача винесено постанову AB № 00003268 по справі про адміністративне правопорушення у галузі безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Згідно постанові 28 листопада 2024 року о 15 годині 25 хвилин за адресою Н-08, км 468+739, Запорізька область, позивач як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075 % (2,03 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. За вказане адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, на позивача накладений адміністративний штраф у розмірі 8 500 грн. 00 коп.

З зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає її протиправною з наступних підстав.

28 листопада 2024 року належний позивачу спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , дійсно перебував у рейсі та перевозив у спеціалізованому напівричіпі-контейнеровозі KRONE SD, державний номер НОМЕР_2 , сільськогосподарську продукцію.

За приписами ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Однак, для типу транспортного засобу, щодо якого виявлене правопорушення, законодавством визначений загальний розмір маси транспортного засобу з вантажем - 42 тони. За даними постанови, тобто за розрахунками самого відповідача, маса транспортного засобу перевищена на 5,073%, що склало 2,03 тони. Виходячи з цього номінальна розрахункова маса автомобіля для визначення розміру перевантаження, визначена відповідачем як маса 40 тон (2,03 х 100 : 5,075 = 40). Таким чином, навіть за логікою відповідача загальна маса транспортного засобу з вантажем склала 46 700 кг, що не є порушенням чинного законодавства для цього типу транспортного засобу.

Позивач зазначає, що відповідач при розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу не вірно застосував гранично допустиме законодавством значення маси транспортного засобу 40 тон., відповідно до чинного законодавства (п.22.5 Правил дорожнього руху) для контейнеровозів визначено інші гранично допустимі значення повної маси транспортного засобу - 42 000 кг та 44 000 кг відповідно для двохосних и трьохосних контейнеровозів.

Просить скасувати як незаконну постанову серії АВ № 00003268 від 28.11.2024.

Ухвалою суду від 28.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечує проти задоволення позову. Доводи відзиву на позовну заяву зводяться до наступного.

Відповідач зазначає, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України): перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2.03 тон), при дозволеній максимальній перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2.03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин постановою на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00грн.

Таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.

Додатково відповідач зазначає, що посилання на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими та на їх спростування наводить методику розрахунку відсоткового перевищення фактичної загальної маси та окремих вагових параметрів транспортного засобу, яка застосовується Укртрансбезпекою при притягненні осіб до адміністративної відповідальності.

У відзиві на позов відповідач вказує, що аналіз конструкції положень підпункту «б» пункту 22.5 ПДР України свідчить про те, що застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу більше за 40 тон, а саме 42 та 44 тони можливе за одночасного дотримання трьох умов: ???транспортний засіб - двовісний, або трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом; ??можливість перевезення транспортним засобом контейнерів ( Т3 - контейнеровоз); перевезення транспортним засобом-контейнеровозом одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу у 42-44 тони.

Відповідно до спірної постанови серії AB № 00003268 від 28.11.2024 року та інформаційної картки габаритно-вагового контролю до неї, транспортні засоби позивача є двовісним тягачем та трьохвісним напівпричепом. Водночас, з аналізу свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, долученими позивачем до позовної вбачається, що напівпричеп є контейнеровозом. Наведене свідчить пpo відповідність транспортних засобів позивача двом вищевказаним умовам, які визначені підпунктом «б» пункту 22.5 ПДР України. Щодо третьої умови, перевезення транспортним засобом-контейнеровозом одного або більше контейнерів змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, Відповідач зазначає, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом та не перевозив ані змінний кузов, ані контейнер, в розумінні положень чинного законодавства та не використовувався в момент зафіксованого порушення як такий.

Таким чином, максимально допустиме навантаження для транспортного засобу Позивача відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху є 40 тон.

Окрім того, відповідач зазначає, що вказане перевезення, не є перевезенням змінного кузову.

Також у відзиві на позов відповідач посилається на неспіврозмірність витрат на правничу допомогу зі складністю адміністративної справи та ставить під сумнів обґрунтованість розміру таких витрат та їх пропорційність до предмету спору.

Позивач та його представник адвокат Ковальов Д.В. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися. Від представника позивача адвоката Ковальова Д.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши документи по суті спору, що подані сторонами, дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків.

28.11.2024 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим М.В. винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00003268 відносно позивача за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Обставини викладені наступним чином: «28.11.2024 о 15 год. 25 хв., за адресою Н-08, км 460+739, Запорізька область. MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075 % (2,03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон».

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових понад 10%, але небільше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

В даній справі працівником відповідача було встановлено перевищення позивачем встановлених вагових норм на 5,075 % та застосовано відповідний штраф в розмірі 8500 грн. (500 н.м.д.г.).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2021) встановлено максимальну фактичну масу транспортних засобів, рух яких по автодорогам державного значення допускається: вантажний двовісний автомобіль 18тон; вантажний трьохвісний автомобіль 25 або 26 (за дотримання певних умов) тон; вантажний чотирьохвісний автомобіль 32 тони; вантажний чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон; комбінований двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 тон; комбінований двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; комбінований трьохвісний автомобіль (тягач) з двохвісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; комбінований двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тони; комбінований трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи для руху автомобілів які здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів.

Щодо доводів позивача про те, що у оскаржуваній постанові вказано дозволена максимальна фактична вага 40 тон, при тому що відповідно до пп. б) п. 22.5 ПДР максимальне значення для автомобільних доріг державного значення для двовісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), становить 42 тони, суд зазначає наступне.

Суд констатує, що всупереч Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512 оскаржувана постанова не містить інформації про тип транспортного засобу (сідловий тягач, контейнеровоз, вантажний самоскид тощо) та взагалі не містить інформації щодо напівпричепа, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм.

В оскаржуваній постанові працівник відповідача зазначив лише такі дані щодо транспортного засобу позивача: MAN TGS 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відомостей про причеп (або напівпричеп) постанова не містить.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб марки MAN TGS 18.440, є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , транспортний засіб марки «KRONE», моделі «SD» є спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом (з пристроєм самовивантаження) для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур), державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

З огляду на встановлення пунктом 22.5 ПДР України різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на вісі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Суд також враховує, що Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року за № 363, визначено, що:

вантажний контейнер це одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше);

напівпричеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів;

сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Тобто, контейнеровоз - це тип напівпричепа, що здійснює перевезення одного або більше контейнерів.

Отже, згідно п. 22.5 ПДР України загальна допустима вага перевезення для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) становить 42 тони, а тому розрахунки щодо перевищення нормативних параметрів є невірними внаслідок використання невірних вихідних даних.

Посилання відповідача на відсутність у вантажі, що перевозився, ознак контейнеру з огляду на відсутність маркування на ньому, суд оцінює критично, оскільки можливе недотримання перевізником вимог щодо перевезення вантажу в контейнері не є свідченням того, що транспортний засіб рух якого зафіксовано в автоматичному режимі не відповідає ознакам контейнеровоза для цілей застосування положень п 22.5 Правил дорожнього руху, оскільки зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що транспортний засіб позивача є напівпричіпом - контейнеровозом.

З урахуванням викладеного суд погоджується з доводами позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, як такої, що прийнята на підставі непідтверджених висновків щодо порушення позивачем вимог п. 22.5 ПДР України в частині перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані висновки неодноразово викладались в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які докази, які б підтвердили порушення позивачем ПДР відсутні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представником позивача надано до суду копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги від 06.12.2024; акт виконаних послуг від 06.12.2024 попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 06.12.2024 в якому зазначено обсяг робіт (послуг) виконаних адвокатом та документи щодо підтвердження повноважень адвоката на його представництво інтересів позивача в суді.

Суд дійшов висновку, що зазначеними доказами підтверджено розмір витрат на оплату послуг адвоката, їх співрозмірність складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача про неспіврозмірність витрат на правову допомогу.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 4000 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 132-1, 251, 252 КУпАП України, ПДР України, ст.ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00003268 від 28 листопада 2024 року, складену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) у встановленому КАС України порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача: Ковальов Дмитро Валерійович, місце проживання: 69005, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, 3/171.

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті адреса реєстрації : 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, .

Суддя А.В. Качан