Справа № 380/23892/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 рокусправа № 380/23892/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому виклала такі позовні вимоги:

«- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника в заниженому розмірі 30%, що становить 5178.00 грн, замість розрахунку та виплати пенсії із суми 19748.41 грн на виконання рішення суду у справі 380/18639/22 від 16.01.23, а також у не нарахуванні доплати до пенсії в розмірі 2000.00 грн згідно з Постановою КМУ №713 від 14.06.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 50% згідно Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що входять до складу грошового забезпечення, а також зобов`язати нарахувати та виплатити щомісячну добавку до пенсії в розмірі 2000.00 грн згідно постанови КМУ №713 від 14.06.2021».

Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася з метою перерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте отримала відмову.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що з 26.03.2002 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01.08.2024 позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 30% від грошового забезпечення відповідно до пункту «б» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Оскільки пенсія в разі втрати годувальника призначена позивачу за нормами закону, що регулює пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, для обрахунку пенсії позивача не застосовуються норми Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Щодо вимоги позивача про встановлення та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн відповідач вказав, що з 01.08.2024 позивачу така призначена, що підтверджується протоколом про призначення пенсії, та виплачується на день звернення до суду із цим позовом.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 з 26.03.2002 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФ у Львівській області.

Першочергово позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /арк.спр.12 (зворотній бік). Розмір пенсійної виплати складав 5606,31 грн.

На підставі заяви позивача від 09.07.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» /арк.спр.26-27/. Розмір пенсійної виплати склав 5178,00 грн.

Відповідно до рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 23.11.2024 №137 /арк.спр.25/ сума переплати пенсії, що виплачена ОСОБА_1 , за період з 01.08.2024 по 30.11.2024 складає 1713,00 грн та утворилася у зв`язку із призначенням іншого виду пенсії.

Згідно з довідкою-атестатом від 31.10.2024 №68 /арк.спр.25 (зворотній бік)/ пенсія в сумі 5606,31 грн виплачена по 30.11.2024 та виплата такої припинена з 01.12.2024.

ОСОБА_1 з метою перерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася до відповідача із вимогою від 24.10.2024.

Відповідач листом від 08.11.2024 повідомив позивача, що з 01.08.2024 їй призначена пенсія відповідно до пункту «б» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 30% від грошового забезпечення, а розмір пенсійної виплати складає 5178,00 грн.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлено умови призначення пенсії за віком. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Відповідно до статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Статтею 37 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 9 Закону №2262-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з статтею 29 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Приписами статті 30 Закону №2262-ХІІ передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю.

Статтею 36 Закону №2262-XII передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення статей 43 та 63 Закону №2262-ХІІ.

Частинами 1, 2 статті 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України прийняв постанову №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова №713).

Пунктом 1 Постанови №713 передбачено, що з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату у сумі 2000,00 грн., яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000,00 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000,00 грн, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови №713 прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону №2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021 зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Окрім цього, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00-2700,00 грн.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018 встановлено щомісячну доплату у сумі 2000,00 грн, виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах 1 і 2 цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З доказів у справі суд встановив, що ОСОБА_1 призначено з 26.03.2002 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /арк.спр.12 (зворотній бік). Розмір пенсійної виплати складав 5606,31 грн.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 09.07.2024 позивачу призначено з 01.08.2024 пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до протоколу про призначення пенсії № (Міноборони) від 01.08.2024 /арк.спр.27 (зворотній бік)/ ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_2 (померлий військовослужбовець/пенсіонер). Основний розмір пенсії розрахований виходячи з 30% від суми грошового забезпечення ОСОБА_2 8085,00 грн та склав 2425,50 грн. Також позивачу призначено щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000,00 грн. Загальний розмір пенсійної виплати позивача з 01.08.2024 склав 5178,00 грн. Такі ж складові пенсійної виплати вказані в перерахунку пенсії з 01.12.2024 /арк.спр.27/.

Отже, оскільки ОСОБА_2 призначено пенсію як собі, звільненій з військової служби, відповідно до положень спеціального Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_1 з 01.08.2024 призначено пенсію у разі втрати годувальника також за нормами спеціального Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, позивач свої вимоги обґрунтовує положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії в зниженому розмірі 30% та щодо розрахунку розміру пенсії не з суми 19748,41 грн, що визначена на виконання рішення суду від 16.01.2023 у справі №380/18639/22.

Суд звертає увагу, що норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюють питання призначення пенсії на загальних умовах та для всіх категорій громадян. Однак пенсійне забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі врегульовано нормами спеціального Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, у випадку позивача застосуванню підлягають саме положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розмір пенсії в разі втрати годувальника визначається відповідно до приписів статті 36 Закону №2262-XII, відповідно до якої пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Враховуючи викладене суд висновує, що розрахунковою величиною для визначення розміру пенсії в разі втрати годувальника є розмір грошового забезпечення (заробітку) померлого годувальника, а не розмір пенсійної виплати такого годувальника.

Відповідно до протоколу про призначення пенсії № (Міноборони) від 01.08.2024 основний розмір пенсії позивача визначений в розмірі 30% від заробітку (грошового забезпечення) померлого військовослужбовця у сумі 8085,00 грн та склав 2425,50 грн.

З викладеного суд висновує, що у відповідача відсутні підстави для призначення позивачу пенсії виходячи з розміру 50% від пенсійної виплати померлого годувальника. Отже, відповідач здійснив розрахунок основного розміру пенсії позивача відповідно до приписів пункту «б» статті 36 Закону №2262-XII, зокрема, виходячи з розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 .

Крім того, розмір пенсійної виплати, яку позивач просить застосувати для визначення основного розміру пенсії в разі втрати годувальника, визначений на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 №380/18639/22. Проте предметом розгляду згаданої справи було право ОСОБА_2 на отримання щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713, а не розмір грошового забезпечення померлого годувальника позивача.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до протоколу про призначення пенсії та протоколу про перерахунок пенсії за пенсійною справою № (Міноборони) позивачу при призначенні пенсії встановлено щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713. При цьому, належних та допустимих доказів, що підтверджують припинення виплати такої доплати до пенсії позивач суду не надала.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє.

Також, із вимогою про перерахунок пенсії відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася до відповідача 24.10.2024, тобто, після призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Однак порядок перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яка призначена відповідно до пункту «б» статті 36 Закону №2262-ХІІ, врегульовано положеннями статей 43 та 63 Закону №2262-ХІІ та проводиться у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців.

З огляду на встановлені обставини та викладені норми права суд висновує, що відповідач під час призначення пенсії позивачу відповідно до Закону №2262-ХІІ діяв в межах та в спосіб передбачений законодавством.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладена суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог. Тому, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України стягнення судових витрат на користь позивача, якому у задоволенні позову відмовлено повністю не передбачено.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович