Справа № 280/10143/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 березня 2025 року (11 год. 02 хв.)Справа № 280/10143/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Конишевої О.В.

за участю секретаря судового засідання Власов В.В.,

за участю позивача- ОСОБА_1 ,

представників сторін:

позивача Литвинов В.В.,

відповідача не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін ( АДРЕСА_2 ( до запитання), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін (далі - відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін ) у не прийнятті до розгляду рапорту про звільненні військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рапорту останнього, стосовно звільнення з військової служби за підпунктом "ж" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін) звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби за підпунктом "ж" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом під час воєнного стану, у зв`язку із закінченням строку служби у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, оскільки Позивач не висловив бажання продовжувати військову службу.

Крім того, просить стягнути з військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін) на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на сплату судового збору та на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, витребувано у військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін документи.

Відповідачем вимоги ухвали від 06.11.2024 не виконані, витребувані докази та/або пояснення не надані суду у встановлений строк. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Ухвалою суду від 16.01.2025 прийнято рішення про перехід до розгляду справи № 280/10143/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.02.2025.

Ухвалою суду протокольною від 19.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03.03.2024 у цей день було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 , призваний на строкову військову службу 28 квітня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 , та проходив військову службу. 07 вересня 2022 року, між Позивачем ОСОБА_1 та виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу, який набрав чинності 07 вересня 2022 року.

Наказом №462-ос від 06 липня 2022 року ОСОБА_1 зарахований до особового складу вказаного підрозділу та розпочав проходження військової служби за контрактом з 07 вересня 2022 року.

Відповідно до пункту 3 Контракту - цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 1 (один) рік з 07 вересня 2022 року до 06 вересня 2023 року.

12.08.2024 року представником позивача спрямовано листа до Державної прикордонної служби України до якого долучено рапорт позивача до військової частини № НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, в якій проходить військову службу позивач, з проханням звільнити з військової служби на підставі статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у запас за підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, а саме: у зв`язку із закінченням строку служби у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, оскільки позивач не висловив бажання продовжувати військову службу. До вказаного рапорту позивачем було долучено копії необхідних документів.

У відповідь на вищезазначений рапорт, представнику позивача спрямовано лист №08/Л-913/966 від 16 вересня 2024 року, який отримано поштовим зв`язком 01 жовтня 2024 року, за підписом командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 , в якому зазначено, що до звернення не додано належним чином засвідченої копії ордера. На підставі вказаного - звернення та рапорт позивача залишено без розгляду.

Позивач вважає бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України щодо розгляду рапорту про звільненні з військової служби протиправною, а тому звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (Закон №2232-ХІІ) передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Згідно приписів ст. 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі- Положення №1153/2008).

Згідно до абзацу 2 п.12 Положення №1153/2008 передбачено, що право видавати накази по особовому складу надається, зокрема, командирам військових частин.

Крім того, відповідно до п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення, рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Тобто військовий рапорт - це документ, за допомогою якого військовослужбовець може звернутися до командування щодо тих чи інших питань.

Згідно п. 2 Розділу 1 Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерстві оборони України, затверджено Наказ Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531 ( далі - Порядку №531, набрав чинності 08.08.2024, тобто на монет звернення адвоката був чинний) встановлено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

Суд звертає увагу, що згідно Порядку №531 саме військовослужбовець звертається з рапортом, а ні адвокат або будь-яка інша особа.

Згідно п. 1 Розділу 2 Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Пункту 8 Розділу 3 Порядку №531 встановлено, що початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Тобто даний Порядок встановлює можливість військовослужбовців направляти рапорт засобами поштового зв`язку, однак суд ще раз наголошує, що пунктом 2 Розділу 1 Порядку чітко визначено, що з рапортом повинен звертатися сам військовослужбовець, а ні адвокат.

Стосовно права адвоката замість військовослужбовця направляти поштою рапорт на звільнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі- Закон № 5076) Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;

8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правничої допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів;

10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 26 Закону № 5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правничої допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі - Положення №41).

Згідно з пунктом 4 Положення №41 ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

За приписами пункту 6 Положення №41 бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Відповідно до пункту 9 Положення №41 ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Наведеній нормі кореспондує підпункт 12.10 пункту 12 Положення №41, який відносить підпис адвоката, що видав ордер, до обов`язкових реквізитів ордера.

При цьому, виходячи з положень підпункту 12.4 пункту 12 Положення №41, цей реквізит ордера автоматично не генерується і заповнюється адвокатом самостійно.

Таким чином, ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є письмовий документ встановленої форми, що містить обов`язкові реквізити, передбачені Положенням №41, зокрема, особистий підпис адвоката, який його видав.

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Тобто суд вважає, що можливості посвідчення відповідності оригіналу копії ордеру самостійно адвокатом положеннями Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не передбачено.

Як встановлено судом, у зверненні адвоката від 12.08.2024 серед переліку документів які направлялися відповідачу зазначено «ордер», а ні «копія ордеру», тому суд вважає, посилання відповідача у відповіді на звернення адвоката щодо не надання належним чином завіреної копії ордеру є безпідставним, за наявності оригіналу ордера.

Зокрема суд звертає увагу, що у відзиві відповідача зазначає що був поданий оригінал ордеру, однак це не змінює того, що у листі від 16.09.2024 відповідач зазначає як підставу для залишення звернення адвоката без розгляду про необхідність додати належним чином завірену копії ордеру, що є протиправним.

Однак зазначені обставини не змінюють того, що з рапортом повинен звернутися сам позивач, а ні через адвоката.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано перелік підстав для звільнення військовослужбовців з військової служби. Разом з тим, законодавець передбачив механізм реалізації відповідного права шляхом подання саме військовослужбовцем рапорту на звільнення зі служби з відповідних підстав.

При цьому жодною нормою чинного законодавства не передбачено можливості звернення з таким рапортом представника особи, яка проходить військову служби. Сутність та зміст таких правовідносин передбачає необхідність особистого написання військовослужбовцем та подання/направлення відповідного рапорту. Відтак спростовуються покликання позивача на те, що позивач міг звернутися з рапортом через свого представника.

Тому, перевіряючи доводи позивача, суд звертає увагу на те, що рапорт на звільнення позивача з військової служби був від його імені направлений до В/Ч не ним особисто, а його представником (адвокатом), що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Аргумент відповідача, що підписи позивача зроблені в документі під назвою рапорт не збігаються з відповідними підписами, які містяться в контракті та на копії паспорта позивача, це може свідчити, що вони зроблені не позивачем, а іншою особою, суд не приймає, з огляду на те, що це є припущенням відповідача, яке не доведене жодним доказом.

З цього приводу, у судовому засіданні позивач особисто підтвердив, що направлений адвокатом рапорт був ним підписаний особисто.

Решта доводів та заперечень сторін, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Так як рапорт позивача не розглядався, особисто не подавався позивачем, тому підстави для задоволення вимоги про звільнення з військової служби позивача також відсутні.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вимоги чинного законодавства, адвокат не наділений правом подання рапорту від імені військовослужбовця. Подання рапорту не особисто військовослужбовцем не дає змоги встановити дійсного волевиявлення останнього на звільнення зі служби, а тому суд доходить висновку, що рапорт на звільнення від позивача поданий не повноважною на це особою.

Доказів звернення позивача із рапортом, матеріали справи не містять.

Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін ( АДРЕСА_2 ( до запитання), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 07.03.2025.

Суддя О.В. Конишева