Справа № 591/4733/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 р. Справа № 591/4733/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Клименко Алла Яківна, повний текст складено 30.07.24 по справі № 591/4733/24

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державного бюро розслідувань, слідчого 4 слідчого відділу ( з дислокацією у м. Суми) розташоване у м. Полтаві

про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом, в якому просить притягнути до адміністративної відповідальності згідно до вимог ст. 185-6 КУпАП невжиття заходів щодо окремої ухвали суду та позбавити права обіймати певну посаду до вимог ст.30 ч.5 КУпАП керівника слідчого 4 слідчого відділу (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР розташоване у м. Полтаві.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30.07.2024 повернуто позивачу адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, слідчого 4 слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) розташоване у м. Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить суд скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30.07.2024 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30.07.2024 у справі № 591/4733/24 без змін.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.06.2024 позовну заяву залишено без руху, оскільки: не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи; не викладені обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; позовні вимоги є нечіткими та неконкретними, не відповідають вимогам КАС України; до матеріалів позову не додано оригінал квитанції про сплату судового збору; позивачу необхідно визначитися в межах якого кодексу (КПК, КАС, КУпАП, ЦПК) України суду необхідно розглядати його позовну заяву.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, а саме зазначено, що ним в порядку адміністративного судочинства подано позов, відповідачами є Територіальне управління Державного бюро розслідувань 4 слідчій відділ, розташоване у місті Полтаві (дислокація м. Суми) та Керівник 4 слідчого відділу Дериволков В`ячеслав Олександрович. На підтвердження звільнення від сплати судового збору відповідно до п.17 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачем надано довідку про відсутність коштів на рахунках.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Умовою прийнятності позову до розгляду є його відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 160 КАС України, а також дотриманні термінів її подачі, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.

Згідно з ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 5 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються, у тому числі: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст.169 КАС України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Так, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.06.2024 позовну заяву залишено без руху, оскільки: не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи; не викладені обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; позовні вимоги є нечіткими та неконкретними, не відповідають вимогам КАС України; до матеріалів позову не додано оригінал квитанції про сплату судового збору; позивачу необхідно визначитися в межах якого кодексу (КПК, КАС, КУпАП, ЦПК) України суду необхідно розглядати його позовну заяву.

Колегія суддів зазначає, що для залишення позовної заяви без руху, виявлені недоліки серед іншого, повинні бути такими, що перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов`язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі.

Щодо висновку суду першої інстанції про не зазначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено вище, частиною 5 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються, у тому числі: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Колегія суддів звертає увагу, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає в якості відповідачів: Територіальне управління Державного бюро розслідувань та слідчого 4-го слідчого відділу (з дислокацією в м. Сумах).

При цьому, в заяві від 03.07.2024 позивачем зазначено, що відповідачами є Територіальне управління Державного бюро розслідувань 4-й слідчій відділ, розташоване у місті Полтаві (дислокація м. Суми), та керівник 4-го слідчого відділу Дериволков В`ячеслав Олександрович.

Судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доводам позивача, викладеним у заяві від 03.07.2024 щодо зазначення відповідачів та повернуто позов із загальним посиланням на не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, що свідчить про формальний підхід суду до вирішення даного питання.

Крім того, згідно з п.1 ч.2 ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Отже, норми процесуального законодавства визначають повноваження суду щодо визначення складу учасників судового процесу під час підготовчого провадження.

Тобто, суд першої інстанції не був позбавлений права визначити склад учасників судового процесу під час підготовчого провадження.

Щодо висновку суду першої інстанції про не викладення обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, а також нечіткість та неконкретність цих вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Формулювання позовних вимог, у відповідності з вимогами КАС України, зокрема, спрямоване на дотримання розгляду спору, у відповідності з обґрунтуваннями позовної заяви та її вимогами, задля належного та ефективного захисту прав особи, яка звернулась до суду. Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися, максимально чітко і зрозуміло.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що зі змісту ч.4 ст.160 КАС України вбачається право позивача викладати обставини, якими обґрунтовуються вимоги, з метою чого позивач в даному питанні користується певною свободою.

При цьому, суд має оцінити переконливість викладених доводів на предмет їх достатності, у тому числі докази, якими особа підтверджує обставини, на які він посилається, для задоволення позову і не може перебирати на себе права позивача у цих питаннях.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2023 року по справі №990/114/23 зазначила, що КАС не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону.

Зі змісту позовних вимог встановлено, що позивач просить суд притягнути до адміністративної відповідальності згідно до вимог ст. 185-6 КУпАП про невжиття заходів щодо окремої ухвали суду та позбавити права обіймати певну посаду до вимог ст.30 ч.5 КУпАП керівника слідчого 4 слідчого відділу (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР розташоване у м. Полтаві.

При цьому, в заяві від 03.07.2024 позивачем зазначено, що він не згоден з бездіяльністю відповідача щодо невжиття останнім дій, а саме надання матеріалів кримінального провадження на виконання ухвали Зарічного районного суду від 04.03.2024 по справі № 591/1853/22 у зв`язку з чим, на думку позивача, відбувається затягнення процесу.

Отже, позивачем зазначено зміст і викладено вимоги на власний розсуд.

Колегія суддів зазначає, що зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, характер вимог.

Так, зі змісту позовної заяви цілком зрозуміло, яку саме бездіяльність оскаржує позивач та якого юридичного захисту своїх прав хоче домогтись, тому в даному випадку суд першої інстанції виключно з формальних підстав дійшов висновку про повернення позову через неконкретизовані позовні вимоги, тим самим обмеживши доступ позивача до правосуддя.

Разом з тим, відповідно до приписів п.п. 1, 2, 6 ч.2 ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що виявлені недоліки позовної заяви мають формальний характер і не перешкоджають суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі. Суд першої інстанції не позбавлений можливості з`ясувати обставини справи в установлений законом спосіб.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано норми процесуального права та зазначення нечітких, на думку суду, формулювання позовних вимог, у даному випадку, не є підставою для повернення позовної заяви позивачеві, та позбавлення цим самим гарантованого права на доступ особи до правосуддя, адже саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та у якій частині позовні вимоги є обгрунтованими/необгрунтованими.

Щодо висновків суду про несплату судового збору за подання позовної заяви, колегія суддів звертає увагу на таке.

В ухвалі Зарічного районного суду м. Суми від 28.06.2024 про залишення без руху позовної заяви зазначено загальне посилання на несплату позивачем судового збору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не визначено ставку судового збору, кількість та вид позовних вимог, загальний розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позовної заяви із зазначенням реквізитів суду.

Разом з тим, позивач в заяві про усунення недоліків від 03.07.2024 просить звільнити від сплати судового збору відповідно до п. 17 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження позивачем надано довідку про відсутність коштів на рахунках.

Судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доводам позивача, викладеним у заяві від 03.07.2024 щодо зазначених доводів та повернуто позов із загальним посиланням на не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, що свідчить про формальний підхід суду до вирішення даного питання.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що з матеріалів позову взагалі не зрозуміло, яким чином при розгляді справи в порядку КАС України особу необхідно притягнути до адміністаривної відповідальності в порядку КУпАП, тому позивачу необхідно визначитися, в межах якого кодексу (КПК, КАС, КУпАП, ЦПК) України суду необхідно розглядати його позовну заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 5 КАС визначені право на звернення до суду та способи судового захисту. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, частиною другою цієї статті визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, суду першої інстанції потрібно самому визначитися з юрисдикцією, а не покладати цей обов`язок на позивача.

Крім того, позивач в позовній заяві посилається на ст.ст. 5, 20, 160, 161, 171 КАС України та зазначає, що адміністративні справи з приводу рішень, дії та бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Також, у заяві про усунення недоліків від 03.07.2024 зазначає, що позовну заяву подано в межах та порядку адміністративного судочинства.

Натомість, як встановлено вище, суд забов`язаний з`ясувати чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач просить притягнути керівника слідчого 4 слідчого відділу (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР до адміністративної відповідальності згідно до вимог ст. 185-6 КУпАП та позбавити права обіймати певну посаду до вимог ст.30 ч.5 КУпАП, однак судом першої інстанції не досліджено питання чи підлягає цей спір розгляду судом адміністративної юрисдикції або в порядку іншого судочинства.

Судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доводам позивача, викладеним у заяві від 03.07.2024 та повернуто позов із загальним посиланням на не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, що свідчить про формальний підхід суду до вирішення даного питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Інші доводи та заперечення сторін по справі не впливають на висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на судовий захист є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суд, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала про повернення позовної заяви винесена судом першої інстанції без наявних на то підстав, тому відповідно до ст.320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30.07.2024 по справі № 591/4733/24 скасувати.

Справу № 591/4733/24 направити до Зарічного районного суду м. Суми для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий