Справа № 380/3957/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3957/24 пров. № А/857/26731/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року (головуючий суддя Братичак У.В., м. Львів, о 15:40 год., повний текст складено 23 травня 2024) у справі № 380/3957/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» звернулося з позовною заявою до Львівської митниці, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці, що оформлене листом Львівської митниці від 09.11.2023 № 7.4-2-15/13/29263, в частині відмови у відновленні режиму вільної торгівлі та відмови у поверненні з бюджету мита на підставі Сертифікату з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 EUR.1 VE N. S 942273 щодо товарів за митною декларацією від 12.07.2022 №UA209170/2022/051819; визнати протиправною бездіяльність Львівської митниці щодо неформування та неподання до органів Державної казначейської служби України для виконання електронного висновку про повернення ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» надмірно сплаченого до бюджету мита в сумі 302781,83 гривень на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» від 16.03.2023 №S/61; зобов?язати Львівську митницю сформувати та подати до органів Державної казначейської служби України (Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області) для виконання електронний висновок про повернення ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» надмірно сплаченого до бюджету мита в сумі 302781,83 гривень на підставі заяви ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» від 16.03.2023 №S/61.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Львівської митниці, викладену у листі від 09.11.2023 №7.4-2/15/13/29263, щодо відновлення режиму вільної торгівлі та направлення до органів Державної казначейської служби України електронного висновку про повернення ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» надмірно сплачених до бюджету сум митних платежів, на підставі заяви від 16.03.2023 №S/61. Зобов?язано Львівську митницю сформувати та подати до органів Державної казначейської служби України для виконання електронний висновок про повернення ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» надмірно сплачених до бюджету сум митних платежів у розмірі 302781 грн 83 коп., на підставі заяви від 16.03.2023 №S/61.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права. Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що оскільки оформлення Львівською митницею аркуша коригування, яким до 44 графи зазначеної митної декларації внесено зміни, а саме, замість документа №001239 за кодом « 0862» внесено документ VE №S 942273 за кодом « 0954», свідчить лише про внесення відповідного документа, однак не свідчить про прийняття Львівською митницею рішення про застосування преференційного режиму до товарів, охоплених сертифікатом з перевезення товару від 28.06.2022 EUR.1 VE №S 942273. Звертає увагу, що приєднання до митної декларації певного документа не є підставою для визнання цього документу як такого, що дає право на застосування пільги. Також зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення статті 23 Доповнення 1 до Конвенції. Позивачем не наведено аргументів, що при застосуванні ч. 3 ст. 23 Доповнення 1 до Конвенції поняття «інші випадки» не можуть охоплюватися поняттям «виняткові випадки». Зазначає, що положення ч. 2 ст. 23 Доповнення 1 до Конвенції стосується випадків можливого застосування преференційного режиму до товарів, охоплених документом, строк дії якого на дату подання до митних органів Договірної сторони імпортера закінчився. В той же час, на дату звернення позивача із заявою про відновлення режиму вільної торгівлі термін дії Сертифікату з перевезення товару EUR.1 VE №S 942273 від 28.06.2022 закінчився, а отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме положення ч. 2 ст. 23 Доповнення 1 до Конвенції. Беручи до уваги положення ст. 16(9), сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED може у виняткових випадках бути виданий після експортування товарів, яких він стосується, якщо: (а) він не був виданий під час експортування через допущення помилок або ненавмисних похибок або особливих обставин; або (b) митним органам було доведено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED був виданий, але не прийнятий під час експортування з технічних причин. Застосування сертифікату з перевезення товару EUR.1 VE №S 942273 від 28.06.2022 в порядку ч. 2 ст. 23 Доповнення 1 до Конвенції відхилено через недоведення позивачем виняткових обставин, наявність яких унеможливила подання зазначеного документа в період з 28.06.2022 року (дата видачі документа) та протягом чотиримісячного строку його дії. Просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2015 р. між юридичною особою PHILIP MORRIS PRODUCTS S.A. та ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ`ЮШН» (далі - ТОВ «ФМСД») було укладено Договір дистрибуції, який, серед іншого, передбачає поставку (продаж) від PHILIP MORRIS PRODUCTS S.A. до ТОВ «ФМСД» товарів (тютюновмісних виробів).

02.05.2021 р. між юридичною особою PHILIP MORRIS PRODUCTS S.A. та ТОВ «ФМСД» було укладено Додаткову угоду №13, якою Договір Дистрибуції був викладений у новій редакції (копія нової редакції Договору Дистрибуції наявна в матеріалах справи). Відповідно до вищезазначеного Договору Дистрибуції ТОВ «ФМСД», серед іншого, здійснювало та продовжує здійснювати імпорт на митну територію України товарів, а саме тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням. Країною походження тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням є, як правило, Італійська Республіка, тобто, зазначені товари походять з Європейського союзу (ЄС).

З метою отримання послуг з декларування товарів, які переміщуються через митний кордон України, 01.08.2017 р. між ТОВ «ФМСД» (як замовником) та ТОВ «М-ЕНД-С» (як митним брокером) було укладено Договір № 4505126, відповідно до якого ТОВ «М-ЕНД-С» (митний брокер) взяло на себе зобов`язання надавати ТОВ «ФМСД» послуги з декларування товарів, які переміщуються через митний кордон України.

До 24.02.2022 р. ТОВ «ФМСД» здійснювало господарську діяльність з імпорту товарів (тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням) у звичному режимі з наданням митним органам під час митного оформлення товарів відповідних документів, що підтверджують країну походження зазначених товарів, а саме Сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1 відповідно до положень Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 та Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набрала чинності 01.02.2018 р. та із застосуванням преференційного режиму (режиму вільної торгівлі).

12.07.2022 декларантом позивача ТОВ «М-ЕНД-С» до митного оформлення подано митну декларацію № UA209170/2022/051819 на товар «Тютюновмісний виріб для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням та призначений для куріння, нюхання, смоктання чи жування. Довжина 45 мм діаметр 7,3 мм. Пакування ТВЕНу: 20 штук у пачці. У пачках, маркованих марками акцизного податку України, в кількості 285000 шт. Торговельна марка HEETS. Країна виробництва: Італія. Виробник: Philip Morris Manufacturing &Technology Bologna S.p.A».

Митне оформлення товарів за вказаною вище митною декларацією здійснено відповідно до заявленої декларантом митної вартості та нарахованих і сплачених митних платежів (гр. 47 МД). При цьому до заявлених у митній декларації товарів декларантом пільга зі сплати ввізного мита не застосовувалася у зв`язку з відсутністю на той час документів, якими підтверджується преференційне походження товару, що підтверджується графою 36 МД.

Після отримання (віднайдення) оригіналу сертифіката з перевезення товару EUR.1 VE №S 942273 від 28.06.2022, яким підтверджується походження товару, оформленого зазначеною вище митною декларацією, ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» подало такий сертифікат до Львівської митниці, що не заперечується сторонами.

03.02.2023 відповідачем було оформлено Аркуш коригування від 03.02.2023 до митної декларації від 12.07.2022 № UA209170/2022/051819, яким до 44 графи зазначеної митної декларації внесено зміни, а саме, замість документа №001239 за кодом « 0862», внесено документ VE №S 942273 за кодом « 0954», тобто долучено відповідний сертифікат з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 EUR.1 VE №S 942273.

З огляду на те, що при проведенні митного оформлення товарів за митною декларацією від 12.07.2022 №UA209170/2022/051819 сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 не подавався, ввізне мито було сплачено позивачем на загальних підставах, без застосування пільги. Після внесення вищевказаних змін до митної декларації від 12.07.2022 №UA209170/2022/051819 позивач звернувся до Львівської митниці зі заявою від 16.03.2023 № S/61 (вх. митниці №11752/13-15 від 20.03.2023) щодо відновлення режиму вільної торгівлі.

У вказаній вище заяві від 16.03.2023 № S/61 позивач просив поновити режим вільної торгівлі в рамках угоди про асоціацію між Україною та ЄС стосовно товару, оформленого згідно МД UA209170/2022/051819 від 12/07/2022 та відповідно до ст. 301 МК України, Наказу Міністерства Фінансів України №643 від 18.07.2017 «Про затвердження Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» повернути надмірно сплачену суму мита за вищевказаною митною декларацією у розмірі 302781,83 грн на поточний рахунок підприємства.

Листом Львівської митниці від 06.04.2023 №7.4-2-15/13/8283 позивача повідомлено про прийняття рішення щодо здійснення процедури верифікації Сертифікату з перевезення товару EUR.1 VE №S 942273 від 28.06.2022 шляхом направлення до Державної митної служби України з подальшим направленням його до компетентних органів Італії.

У зв?язку з тим, що Львівською митницею не було прийнято жодного рішення за результатами перевірки уповноваженим митним органом Італійської Республіки Сертифікату з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 EUR.1 VE №S 942273 протягом більш як шість місяців, позивач звернувся до Львівської митниці зі заявою №S/474 від 30.10.2023 (вх. митниці №61120/13-15 від 06.11.2023) з проханням повідомити про результати верифікації Сертифікату з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 EUR. 1 VE №S 942273.

У відповідь на звернення позивача відповідач листом від 09.11.2023 №7.4-2/15/13/29263 повідомив позивача, що митницею отримано інформацію про результати перевірки статусу походження товарів, охоплених зазначеними сертифікатами. Водночас, факт підтвердження автентичності та достовірності сертифікатів з перевезення EUR.1 №VE №S 942176 від 29.07.2022 та № VE №S 942273 від 28.06.2022 не скасовує необхідності дотримання вимог статті 23 (Термін дії підтвердження походження) Доповнення І до Конвенції. Враховуючи, що ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ`ЮШН» не надано документальних підтверджень щодо виняткових обставин, які перешкодили своєчасному поданню сертифікатів з перевезення EUR.1 № VE № S 942176 від 29.07.2022 та № VE №S 942273 від 28.06.2022, митниця не має підстав для відновлення режиму вільної торгівлі до товарів та повернення з Державного бюджету України митних платежів.

Позивач звернувся до Державної митної служби України зі скаргою від 08.12.2023 на таку відмову, однак рішенням від 08.01.2024 її залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Львівською митницею фактично прийнято відповідний сертифікат щодо походження товару з країни ЄС від 28.06.2022 EUR.1 VE №S 942273, поданий позивачем. В подальшому автентичність та достовірність такого сертифікату було також підтверджено уповноваженими органами країни походження товару, що не заперечується відповідачем. Таким чином, позивач фактично набув право на застосування пільги зі сплати ввізного мита, яку не було використано ним при первинному оформленні товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 2 КАС України, серед іншого, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 МК України митна декларація - це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно із ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За приписами частин першої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини першої статті 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару (частина перша-третя статті 36 МК України).

Згідно статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації. Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі Положення № 450).

Пунктом 37 цього Положення № 450 встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом;

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник з використанням електронного підпису посадової особи митного органу чи електронної печатки митного органу, які базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, вноситься до систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається Держмитслужбою ДПС згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі: - необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу; - необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету; - необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією; - необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа. Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі, зокрема, необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 р. № 1145 (далі Порядок № 1145).

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що аркуш коригування складається у випадках, визначених п. 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.

З системного аналізу ст. 46 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами і доповненнями, статей 257, 267, 269 МК України, а також з урахуванням приписів підзаконних нормативно-правових актів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації, а відмова митного органу не може ґрунтуватися на тому, що це стосується перерахунку митних платежів. Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесенні таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення.

Приписи п. 37 Положення № 450 не суперечать нормам статті 269 МК України, а визначають лише порядок внесення таких змін, в тому числі, й у разі необхідності повернення декларанту митних платежів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 р. у справі № 809/984/18.

Митне оформлення товарів за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 здійснювалося на загальних підставах зі сплатою ввізного мита в загальному порядку без застосування тарифної пільги (преференції) по ввізному миту, оскільки на момент митного оформлення товарів за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 Сертифікат з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 р. EUR.1 VE N. S 942273 ще не був отриманий товариством.

Після отримання Сертифікату з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 EUR.1 VE N. S 942273 позивач звернувся до Львівської митниці та надав зазначений сертифікат, а 03.02.2023 р. державним інспектором ВМО № 1 м/п «Городок» Львівської митниці Поповим Ю.А. було оформлено Аркуш коригування від 03.02.2023 р. до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819, за яким були внесені зміни до зазначеної митної декларації і, відповідно, до документів (графа 44 митної декларації) було долучено Сертифікат з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 р. EUR.1 VE N. S 942273, який є невід`ємною частиною відповідної митної декларації.

Таким чином, Львівською митницею було прийнято підтвердження походження товарів за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 на підставі Сертифікату з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 р. EUR.1 VE N. S 942273 шляхом оформлення Аркушу коригування до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що оформлення Львівською митницею аркуша коригування, яким до 44 графи зазначеної митної декларації внесено зміни ( а саме, замість документа №001239 за кодом « 0862», внесено документ VE №S 942273 за кодом « 0954» ) свідчить лише про внесення відповідного документа, однак не свідчить про прийняття Львівською митницею рішення про застосування преференційного режиму до товарів, охоплених сертифікатом з перевезення товару від 28.06.2022 EUR.1 VE №S 942273», виходячи з наступного.

Згідно приписів п. 5, 6 Порядку №1145 посадова особа митного органу, яка складає аркуш коригування, у разі застосування МД на паперовому носії, для перевірки правильності відомостей, що вносяться до аркуша коригування, використовує аркуші з позначенням "1/6" єдиного адміністративного документа, які зберігаються у митному органі, та аркуші з позначенням "3/8" ЄАД (у разі їх подання з письмовим зверненням декларанта (уповноваженої особи). У разі необхідності до перевірки правильності відомостей, що вносяться до аркуша коригування, залучаються відповідно до компетенції посадові особи спеціалізованих підрозділів митного органу.

Колегія суддів зазначає, що посадові особи Львівської митниці при оформленні аркушу коригування перевіряли, зокрема, і поданий ТОВ «ФМСД» Сертифікат з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 р. EUR.1 VE N. S 942273 щодо його відповідності вимогам чинного законодавства для відновлення режиму вільної торгівлі для ТОВ «ФМСД» та повернення надміру сплачених митних платежів на підставі такого Сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1.

Ні нормами Положення №450, ані нормами Порядку №1145 не передбачено повноважень посадових осіб митних органів щодо неприйняття (непогодження) наданих декларантом відомостей та документів після оформлення відповідного аркуша коригування до митної декларації та внесення змін до митної декларації на підставі такого аркушу коригування, адже це прямо суперечило би змісту норм Положення №450 та Порядку №1145.

Згідно п. 36 Положення №450, у разі відмови у наданні дозволу на внесення змін або відкликання електронної митної декларації посадова особа митного органу, яка здійснює оформлення митної декларації, невідкладно після розгляду заяви повідомляє про це декларанту або уповноваженій ним особі у складі електронного повідомлення, на яке накладено її електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Судом встановлено, що посадовими особами Львівської митниці не відмовлено ТОВ «ФМСД» у наданні дозволу на внесення змін до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819, жодних дій, які б свідчили про незгоду відповідача у прийнятті поданих товариством документів відповідачем вчинено також не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача з моменту оформлення Аркушу коригування до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 виникло право на застосування тарифної пільги (преференції) по ввізному миту відповідно до пункту 1 статті 29 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Ст. 278 МК України встановлює, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з ч. 1 ст. 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

При цьому, положення МК України застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (частина 6, 7 ст. 36 МК України).

З 01.09.2017 р. в повному обсязі набула чинності Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 (далі Угода) розділом IV «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею» якої встановлено порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з території Сторін.

За змістом ст. 26 розділу IV Угоди для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Відповідно до ст. 27 розділу IV Угоди для цілей цієї Глави «мито» включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару. Кожна Сторона відповідно до ч. 1 ст. 29 розділу IV Угоди зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач підтвердив преференційне походження товарів за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819, а відповідач прийняв таке підтвердження походження шляхом оформлення відповідачем Аркушу коригування до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819.

Таким чином, оформленням Аркушу коригування від 03.02.2023 р. до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 відповідач фактично відновив позивачу режим вільної торгівлі на підставі Сертифікату з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 р. EUR.1 VE N. S 942273, а у позивача виникло право на застосування тарифної пільги (преференції) по ввізному миту до товарів за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 відповідно до пункту 1 статті 29 глави 1 розділу IV Угоди.

Колегія суддів звертає увагу, що у листі від 09.11.2023 року № 7.4-2/15/13/29263 Львівська митниця не заперечує того факту, що оформлені за митною декларацією № UA209170/2022/051819 від 12.07.2022 року товари є такими, що походять з країни Євросоюзу і дана обставина підтверджена уповноваженим органом Італійської Республіки.

В той же час, відмова у застосуванні преференційного режиму та поверненні коштів зумовлена неможливістю застосування простроченого сертифікату з перевезення товару EUR.1 VE №S 942273 від 28.06.2022, в зв`язку з чим і було поінформовано позивача про можливість отримання ретроспективного сертифікату.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з моменту оформлення митним органом Аркушу коригування до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819, тобто з 03.02.2023 р., у позивача утворилася переплата ввізного мита на підставі імпортної операції товарів за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819, на суму 302781,83 гривень, виходячи з такого.

Ст. 301 МК України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

Відповідно до ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку. Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною. Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Як встановлено судом і визнається сторонами, Державним інспектором ВМО № 1 м/п «Городок» Львівської митниці Поповим Ю.А. було оформлено Аркуш коригування від 03.02.2023 р. до митної декларації від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819, за яким були внесені зміни до зазначеної митної декларації і, відповідно, до документів (графа 44 митної декларації) було долучено Сертифікат з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 р. EUR.1 VE N. S 942273.

Таким чином, митну декларацію від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 було змінено, позивачем надано відповідачу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів, тому у позивача утворилася переплата ввізного мита за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819. Отже, у позивача в силу положень ст. 301 МК України виникло право на повернення переплати з ввізного мита.

Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 затверджено Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Згідно з пунктами 4-7 розділу III Порядку №643 після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу. Реєстр містить дані, зазначені в заяві, та дані, внесені Підрозділом. Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО. Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства). Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів. На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу. Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання. Електронні висновки про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами (крім акцизного податку з ввезеного на митну територію України пального), надсилають до Казначейства для виконання за умови їх погодження з відповідними місцевими фінансовими органами.

Згідно з п. 3 розділу III Порядку № 643 у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів: - на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; - для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); - для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: - на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; - на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); - для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.

До заяви додаються: - документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; - виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; - документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Відповідно до пункту 8 розділу III Порядку № 643 у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних платежів обов`язковими умовами є факт надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви про повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Так, з метою реалізації права на повернення переплати з ввізного мита, позивач звернувся до відповідача зі заявою від 16.03.2023 № S/61 (вх. митниці №11752/13-15 від 20.03.2023), у якій просив поновити режим вільної торгівлі в рамках угоди про асоціацію між Україною та ЄС стосовно товару, оформленого згідно з МД UA209170/2022/051819 від 12/07/2022 та відповідно до ст. 301 МК України, наказу Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017 «Про затвердження Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» повернути надмірно сплачену суму мита за вищевказаною митною декларацією у розмірі 302781,83 грн. на поточний рахунок підприємства.

Разом з тим, у відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 09.11.2023 №7.4-2/15/13/29263 відмовив в поверненні надміру сплачених коштів підставою для відмови фактично слугувало те, що сплив термін дії документа, який підтверджує походження товару.

Так, термін дії підтвердження походження товару врегульовано статтею 23 розділу ІІІ Доповнення І до Конвенції.

За змістом вказаної статті підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту (ч. 1 ст. 23 розділу ІІІ Доповнення І до Конвенції).

Відповідно до Закону України від 08.11.2017 р. № 2187-VIII Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набрала чинності 01.02.2018 р., 21.11.2018 р.

Рішенням № 1/2018 підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва було замінено Протокол I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Відповідно до ст. 1 Протоколу I до Угоди про асоціацію, з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (надалі також «Конвенція»). Таким чином, для визначення правил «походження товарів» застосовуються відповідні положення Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару. За положеннями підпункту а) ч. 1 ст. 15 Доповнення І до Конвенції товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.

Ст. 23 Доповнення І до Конвенції регулює правовідносини щодо терміну дії підтвердження походження.

Так, ч. 1 ст. 23 Доповнення І до Конвенції встановлює загальне правило, за яким: 1. Підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.

Ч. 2 та 3 ст. 23 Доповнення І до Конвенції встановлюють два окремих виключення із загального правила, коли Сертифікати з перевезення (походження) товару EUR.1 можуть бути подані після закінчення чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері, а саме: підтвердження про походження, що подаються до митних органів Договірної сторони-імпортера пізніше кінцевої дати подання, вказаної в пункті 1 цієї Статті, можуть бути прийняті з метою застосування преференційного режиму, якщо вони не були подані до встановленої кінцевої дати через виняткові обставини. В інших випадках несвоєчасного подання митні органи Договірної сторони імпортера можуть прийняти підтвердження походження, якщо імпортовані товари були представлені раніше вказаної кінцевої дати.

Колегія суддів погоджується, що ч. 1 ст. 23 Доповнення І до Конвенції встановлюється загальне правило, за яким Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 повинен бути поданий митним органам для підтвердження походження товару протягом чотиримісячного строку його дії.

В той же час, ч. 2 ст. 23 Доповнення І до Конвенції встановлює правило, що у виняткових обставинах Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 може бути поданий митному органу і після закінчення строку дії цього сертифікату, а ч. 3 ст. 23 Доповнення І до Конвенції встановлює також інше правило, що в будь-яких інших випадках (які не є винятковими обставинами) несвоєчасного подання Сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1, такий сертифікат має прийматися митним органом, якщо імпортовані товари були представлені митному органу в період дії Сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1.

Відповідно до ст. 24 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, підтвердження походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в країні експорту й у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту. Підтвердження походження, що подаються до митних органів країни імпорту пізніше кінцевої дати подання, вказаної в пункті 1 цієї статті, можуть бути прийняті з метою застосування преференційного режиму, якщо вони не були подані до встановленої кінцевої дати через виняткові обставини. В інших випадках пізнього подання митні органи країни імпорту можуть прийняти підтвердження походження, якщо імпортовані товари були представлені раніше цієї кінцевої дати.

Тобто, положення ч. 3 ст. 24 Протоколу 1 дозволяють надавати митним органам декларації інвойси після закінчення чотирьохмісячного строку їх дії з дати видачі у країні експорту за умови, що імпортовані товари були представлені митним органам раніше цієї кінцевої дати.

З аналізу чинної ст. 23 Доповнення І до Конвенції та ст. 24 Протоколу І до Угоди про асоціацію, можна прийти до однозначного висновку, що відповідні норми ст. 23 Доповнення І до Конвенції та ст. 24 Протоколу І до Угоди про асоціацію є практично ідентичними за своєю суттю та змістом і однаково регулюють правила щодо строків підтвердження походження товарів, встановлюючи загальне правило та виключення з нього.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 815/3989/17.

Таким чином, порядок підтвердження походження товарів, зокрема, підстави для подання підтвердження походження товарів пізніше кінцевої дати подання, був однаковий як в період застосування Протоколу І до Угоди про асоціацію з 01.09.2017 р. по 31.01.2018 р.), так і в період дії Доповнення І до Конвенції (з 01.02.2018 р. по теперішній час)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент оформлення МД від 12.07.2022 №UA209170/2022/051819, сертифікат з перевезення (походження) товару від 28.06.2022 EUR.1 VE №S 942273 був дійсний, тому відповідач, в силу ч. 3 ст. 23 розділу ІІІ Доповнення І до Конвенції після його надання, повинен його врахувати.

Не заслуговує на увагу колегії суддів і покликання скаржника на те, що враховуючи положення статті 17 Доповнення І до Конвенції (виданий сертифікат не прийнятий під час імпортування з технічних причин), ТОВ «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» може звернутися до експортера з метою отримання ретроспективних сертифікатів з перевезення EUR.1, оскільки вказана норма не є ревалентною до спірних правовідносин, про що вірно вказав суд першої інстанції.

При цьому, положення частини 3 статті 23 Доповнення 1 до Конвенції не містять жодного посилання чи вказівки на необхідність отримання суб`єктом господарювання, який здійснює імпорт, «ретроспективного» Сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 у випадку застосування ч. 3 ст. 23 Доповнення 1 до Конвенції.

Як встановлено, позивачем при зверненні до митного органу з заявою від 16.03.2023 р.№ S/61 (вх. митниці № 11752/13-15 від 20.03.2023 р.) про повернення зайво сплаченого мита в сумі 302781,83 грн. на поточний рахунок ТОВ «ФМСД», були дотримані положення Порядку №643, а отже у відповідача не було передбачених законом підстав для відмови в задоволенні такої заяви.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заява позивача від 16.03.2023 р.№ S/61 (вх. митниці № 11752/13-15 від 20.03.2023 р.) про повернення зайво сплаченого мита в сумі 302 781,83 грн. на поточний рахунок ТОВ «ФМСД» відповідала всім вимогам законодавства, а невжиття відповідачем заходів щодо повернення позивачу надміру сплаченого ввізного мита за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 свідчить про протиправну його бездіяльність та, як наслідок, порушення прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «ФМСД» як добросовісного суб`єкта господарювання та імпортера.

Оскільки здійснення ТОВ «ФМСД» імпорту товарів за митною декларацією від 12.07.2022 р. № UA209170/2022/051819 відбувалось під час військової агресії російської федерації проти України та, крім того, імпортовані товари були представлені раніше кінцевої дати Сертифікату з перевезення (походження) товарів від 28.06.2022 р. EUR.1 VE N. S 942273 то для відновлення режиму вільної торгівлі для ТОВ «ФМСД» відповідач мав законні підстави як для застосування ч. 2 ст. 23 Доповнення І до Конвенції (як окремої підстави), так і для застосування ч. 3 ст. 23 Доповнення І до Конвенції (як теж окремої підстави).

Разом з цим, необхідною умовою для повернення платнику податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Проте, відповідачем висновок підготовлено не було, обґрунтована відмова у підготовці такого висновку також не надана, адже у листі від 09.11.2023 №7.4-2/15/13/29263 відсутні посилання на норми законодавства, які є підставою для відмови у підготовці такого висновку.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Львівської митниці щодо неформування та подання до органів Державної казначейської служби України електронного висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ?ЮШН» надмірно сплачених до бюджету сум митних платежів у розмірі 302781,83 грн. на підставі заяви від 16.03.2023 №S/61.

З аналізу вищевикладених норм п. 37 Положення № 450, колегія суддів зазначає, що аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів.

Відповідно до пункту 9 Порядку оформлення аркушу коригування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 № 1145, після оформлення аркуша коригування його електронний примірник вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила. Декларанту під підпис видається другий примірник аркушу коригування.

Аркуш коригування є тим документом, згідно якого у інформаційних системах відображаються (обліковуються) суми митних платежів, що підлягають поверненню, оскільки відповідно до п. 12-13 Порядку № 1145: у разі складання аркуша коригування у випадку повернення митних у розділі II аркуша коригування відображається розрахунок сум митних платежів за новими відомостями (графа 47 МД па бланку єдиного адміністративного документа); до розділу III аркуша коригування вносяться фактичні відомості про повернення митних платежів: у колонці «Код виду платежу» зазначаються коди видів митних платежів відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами, у колонці «Сума» зазначається повернута сума відповідних митних платежів, у колонці «Підстава» зазначається код підстави здійснення повернення суми таких платежів згідно з класифікатором підстав здійснення повернення сум митних платежів.

Згідно пункту 37 Положення про митні декларації, затвердженого КМУ від 21.05.2012 № 450 після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Аркуші коригування до митних декларацій оформлюються митницею самостійно і є частиною дій по поверненню платникам податку надмірно або помилково перерахованих коштів.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що підставою для виплати органами Державного казначейства України надмірно сплачених позивачем коштів є висновок митного органу про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів.

З положень Порядку № 643 випливає, що у випадку необґрунтованої відмови митного органу у вчиненні дій, спрямованих на повернення платнику податків надміру сплачених коштів, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання митниці підготувати та надати управлінню Державної казначейської служби України висновок про повернення надмірно сплачених платежів.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, тобто підготувати та надати управлінню Державної казначейської служби України висновок про повернення надмірно сплачених платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.11.2023 в справі № 640/14595/20.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі «Звежинський проти Польщі» (Заява №34049/96) від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини підкреслив, що розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач не довів належними доказами правомірності своїх рішень, що має наслідком задоволення позову.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Зазначення судом в резолютивній частині рішення (абзац 3) «… у розмірі 30278...» замість «…302781..» колегія суддів вважає опискою, яку суд першої інстанції може виправити винісши відповідну ухвалу.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 380/3957/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар