Справа № 380/11979/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рокуСправа № 380/11979/24 пров. № А/857/32077/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року (суддя Кравців О.Р., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ), в якому просила:

визнати протиправними дії ГУПФ щодо відмови у виплаті позивачу суми пенсії, що належала її чоловіку ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, у розмірі 236230,85 грн;

зобов`язати ГУПФ виплатити позивачу суму пенсії, що належала її чоловіку і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, у розмірі 236230,85 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову ГУПФ щодо здійснення виплати позивачу недоодержаної її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсії. Зобов`язано ГУПФ здійснити позивачу виплату суми недоодержаної її померлим чоловіком пенсії, нарахованої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі №380/17064/22 (далі Рішення суду-1) та від 16 листопада 2023 року у справі №380/20494/23 (далі Рішення суду-2).

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки остання просить змінити спосіб виконання рішення суду шляхом зміни судового рішення зобов`язального характеру на зобов`язання виплатити недоодержану пенсію чоловіка після його смерті.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 за життя пенсії у розмірі 236230,85 грн.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_2 перебував на пенсійному обліку в ГУПФ та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII).

Рішенням суду-1 зобов`язано ГУПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2022 №С/10244 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням суду-2 визнано протиправною бездіяльність ГУПФ щодо нездійснення виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 грн до призначеної пенсії ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова №713). Зобов`язано ГУПФ нарахувати та виплатити щомісячну доплату у розмірі 2000 грн до призначеної пенсії ОСОБА_2 відповідно до Постанови №713 з дати припинення її виплати.

На виконання Рішення суду-1, Рішення суду-2 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в загальному розмірі 236230,85 грн, в тому числі за рішенням суду за період: за період квітня 2019 по лютий 2023 у розмірі 176230,85 грн; за період з липня 2021 року по грудень 2023 року 60000 грн. Всього загальна сума нарахованої доплати пенсії становить 236230,85 грн, що не заперечується сторонами.

Чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією витягу із свідоцтва про смерть з Реєстру актів про смерть муніципалітету Кремона під номером 197 P.2S.

29.04.2024 позивач, як дружина померлого пенсіонера, звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити нараховану, але не виплачену пенсію померлого чоловіка.

Листом від 16.05.2024 №13228-13498/Ц-55/8-1300/24 відповідач повідомив позивача, що зазначену доплату пенсії, нараховану померлому чоловікові, можливо отримати за умови покладення судом зобов`язань на орган пенсійного забезпечення в частині виплати пенсії спадкоємцю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон №2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною першою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Аналогічний підхід використаний Верховним Судом у постановах від 09 червня 2022 року у справі № 200/12094/18-а, від 16 травня 2023 у справі № 420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 420/16546/21.

Виходячи з викладеного, частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-XII» (далі Порядок №3-1).

Згідно із пунктом 4 Порядку №3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Як видно з матеріалів справи, на виконання Рішення суду-1 та Рішення суду-2 ГУПФ було здійснено нарахування ОСОБА_2 доплату до пенсії в загальній сумі 236230,85 грн. Вказана сума не виплачена.

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.09.1977 серії НОМЕР_1 .

Позивач звернулася до ГУПФ із відповідною заявою про виплату нарахованої, але не виплаченої її чоловіку пенсії з дотриманням шестимісячного строку, встановленого частиною третьою статті 61 Закону №2262-XII.

Отже, враховуючи викладене, позивач має право на отримання нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 за життя пенсії у розмірі 236230,85 грн.

Доводи апелянта про те, що вимоги позивача спрямовані на зміну способу виконання рішень суду не заслуговують на увагу, оскільки у вказаних справах судом досліджувалось питання про наявність у померлого ОСОБА_2 права на перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, а також наявність права на щомісячну доплату у розмірі 2000 грн до призначеної пенсії. Водночас, у справі, що розглядається, предметом є питання про наявність у позивача, як дружини померлого пенсіонера, права на отримання пенсійних виплат, що залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Крім того, у відмові виплатити позивачу спірну суму відповідач зазначив, що виконає відповідні дії лише у випадку покладення судом зобов`язань в частині такої виплати, що суперечить наведеним вище положенням статті 61 Закону № 2262-ХІІ.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у виплаті позивачу суми недоодержаної пенсії її померлим чоловіком є протиправною.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич