Справа № 140/7827/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7827/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), відповідно до якого просить суд скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.06.2024 №878 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення «зауваження» за неналежне виконання службових обов`язків та порушення розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 та статуту Збройних сил України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по факту незадовільного виконання позивачем своїх службових обов`язків щодо нього було проведено службове розслідування. Разом з тим, позивач вказує, що не вчиняв жодного дисциплінарного проступку та не порушував військової дисципліни.

ОСОБА_2 зазначає, що в ході службового розслідування не було належним чином не встановлено про порушення ним вимог статей, законів та нормативних актів, а кваліфікація його дій не відповідають вчиненому.

Однак, позивач вважає, що під час проведення службового розслідування не враховані дійсні обставини, вказує, що ніяких вимог статуту Збройних Сил України не порушував.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнає, оскільки згідно вимог п.6 Розпорядження командира військової частини в/ч НОМЕР_1 у визначений час командир роти перевіряє зовнішній вигляд військовослужбовця, який йде у звільнення, знання ним правил поведінки у громадських місцях, наявність військового квитка, зв`язується з родичами та уточнює його конкретне місце перебування, нагадує час повернення, налагоджує зв`язок та видає записку про звільнення. Забороняється відпускати у звільнення військовослужбовця, з яким не налагоджений зв`язок (мобільний зв`язок). Записка про звільнення заповнюється і підписується командиром роти.

Таким чином, враховуючи вимоги Розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 №20, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 можуть бути звільнені з розташування підрозділу командиром роти виключно на підставі погодженого рапорту та за умови налагодженого з ними зв`язку та видачею їм записки про звільнення.

Проте, в порушення вказаного Розпорядження командира військової частини, заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріально- технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 , який 15.05.2024 року виконував обов`язки командира роти матеріально-технічного забезпечення, віддав усний наказ командиру 2 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_3 про звільнення з розташування підрозділу солдата ОСОБА_4 , без належного документального оформлення такого звільнення. Зокрема, - за відсутності погодженого рапорту та оформлення записки про звільнення.

У відповіді на відзив позивача просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 16.05.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування» №692 призначено службове розслідування за фактом відсутності 15.05.2024 водія-електрика лазне-прального комбінату взводу матеріального забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 під час проведення перевірки ТВО начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 особового складу, перед вибуттям у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 для виконання завдань з фортифікаційного обладнання оборонних рубежів (районів, позицій) підрозділів Сил оборони в операційній зоні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2024 №136.

За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності» №878 від 24.06.2024, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог п. 4 та п. 6 розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №20 від 21.11.2022, а саме: порушення вимог щодо неналежного документального оформлення звільнення солдата ОСОБА_4 , притягнути до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти з матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 та накласти на нього дисциплінарне стягнення «зауваження».

Не погоджуючись з вищевказаним наказом позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» від 24.03.1999 за №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 12 розділу IІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 (далі - Порядок №608) до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Пунктом 1 розділу IV Порядку № 608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з пунктами 2, 3 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктом 3 розділу V Порядку № 608 визначено, що описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що 16.05.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування» №692 призначено службове розслідування за фактом відсутності 15.05.2024 водія-електрика лазне-прального комбінату взводу матеріального забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 під час проведення перевірки ТВО начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 особового складу, перед вибуттям у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 для виконання завдань з фортифікаційного обладнання оборонних рубежів (районів, позицій) підрозділів Сил оборони в операційній зоні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2024 №136.

Так, відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.ст.35, 36 цього Статуту накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Згідно вимог п.4 Розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 №20 військовослужбовці звільняються з розташування підрозділу командиром роти на підставі погодженого рапорту. Рапорт військовослужбовця, який потребує звільнення, підписує командир взводу з клопотанням на ім`я командира роти. Після погодження рапорту з заступником командира батальйону з морально - психологічного забезпечення рапорт погоджує командир батальйону.

Згідно вимог п.6 вказаного Розпорядження у визначений час командир роти перевіряє зовнішній вигляд військовослужбовця, який йде у звільнення, знання ним правил поведінки у громадських місцях, наявність військового квитка, зв`язується з родичами та уточнює його конкретне місце перебування, нагадує час повернення, налагоджує зв`язок та видає записку про звільнення. Забороняється відпускати у звільнення військовослужбовця, з яким не налагоджений зв`язок (мобільний зв`язок). Записка про звільнення заповнюється і підписується командиром роти.

Таким чином, враховуючи вимоги Розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 №20, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 можуть бути звільнені з розташування підрозділу командиром роти виключно на підставі погодженого рапорту та за умови налагодженого з ними зв`язку та видачею їм записки про звільнення.

Проте, в порушення вказаного Розпорядження командира військової частини, заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріально- технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 , який 15.05.2024 року виконував обов`язки командира роти матеріально-технічного забезпечення, віддав усний наказ командиру 2 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_3 про звільнення з розташування підрозділу солдата ОСОБА_4 , без належного документального оформлення такого звільнення. Зокрема, за відсутності погодженого рапорту та оформлення записки про звільнення.

Крім того, позивачем не було перевірено зовнішній вигляд військовослужбовця, який йде у звільнення, знання ним правил поведінки у громадських місцях, наявність військового квитка, не налагодженого зв`язок із звільненим солдатом та не видано йому записку про звільнення.

Також, у своїх поясненнях старший лейтенант ОСОБА_1 підтвердив що віддав усний наказ, яким дозволив 15.05.2024 року солдату ОСОБА_4 залишити військову частину без належного документального оформлення, чим фактично визнав свою вину.

Отже, службовим розслідуванням встановлено причинний зв`язок між неправомірними діями позивача та правопорушенням, вчиненим солдатом ОСОБА_4 .

При цьому, згідно висновку, викладеного у постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616, у якій судом касаційної інстанції також зазначено, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Отже, службовим розслідуванням на підставі якого прийнято спірний наказ командира військової частини, встановлено факт неналежного документального оформлення звільнення солдата ОСОБА_4 позивачем, встановлено його вину, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вказано вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, досліджено причини та умови, що сприяли правопорушенню.

В силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд звертає увагу на те, що позивачем під час розгляду справи не надано жодного доказу на спростування встановлених службовим розслідування фактів, оскільки позивач фактично посилається на допущення відповідачем процедурних порушень, однак такі посилання суд відхиляє з підстав, викладених вище.

Підсумовуючи наведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ф. А. Волдінер