Справа № 160/33975/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
24 грудня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням уточнень позову від 06.01.2025 року, до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгової вислуги років періоду з 24.02.2022 по 25.11.2024 з розрахунку один місяць служби за три місяці для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України зарахувати до пільгової вислуги років ОСОБА_1 для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії період з 24.02.2022 по 25.11.2024 з розрахунку один місяць служби за три місяці, як період, протягом якого ОСОБА_1 брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану та видати відповідний наказ (по стройовій частині) про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №240 від 25.11.2024, де викласти розрахунок розміру пільгової вислуги років, який відповідатиме вимогам чинного законодавства.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він в період з 06.03.2018 року по 25.11.2024 року проходив військову службу за контрактом для осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №240 від 25.11.2024 року вислуга років ОСОБА_1 становить: у календарному обчисленні 25 років 03 місяці, у пільговому 33 роки 01 місяць.
Оскільки період з 24.02.2022 року по 25.11.2024 року не зарахований ОСОБА_1 до пільгової вислуги років з розрахунку один місяць служби за три місяці, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
07 січня 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву вх.№776/25, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгове обчислення вислуги років застосовується до осіб, які брали участь у бойових діях у воєнний час, під час дії воєнного стану, а також до осіб, які брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України.
Згідно з частиною 2 статті 17-1 Закону №2262-XII до вислуги років на пільгових умовах зараховується час проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, з розрахунку один місяць служби за три місяці.
ОСОБА_1 стверджує, що в період з 24.02.2022 року по 25.11.2024 року діяв воєнний час, що нібито зумовлює пільгове обчислення вислуги років.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" воєнний час настає з моменту оголошення стану війни або фактичного початку воєнних дій і закінчується у день припинення війни.
В Україні з 24.02.2022 року діє воєнний стан, введений Указом Президента України №64/2022 та затверджений Законом України №2102-ІХ.
Юридично стан війни не було оголошено, а отже, відповідно до закону, період воєнного стану не тотожний воєнному часу.
ОСОБА_1 посилається на пільгові умови визначені статтею 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року (в редакції від 27.12.2024).
Згідно з пунктом 4-1 Постанови №393 до вислуги років на пільгових умовах (1 місяць служби за 3 місяці) зараховуються періоди з 24.02.2022 року по 17.05.2024 року.
Однак ця норма має ретроактивний характер та передбачає застосування лише за умов участі у визначених заходах та підтвердження наказами військових частин.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 20 липня 2016 року.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №240 від 25.11.2024 року:
Майора юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби, призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 листопада 2024 року №1489 на посаду офіцера відділу представництва та юридичного супроводження правоохоронної діяльності юридичного управління військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що справи та посаду здав 25 листопада 2024 року.
З 25 листопада 2024 року виключити із списків особового складу частини, зняти з усіх видів забезпечення з 25 листопада 2024 року, з продовольчого забезпечення за нормою №1 (каталог) з 26 листопада 2024 року та видати належні атестати і направити для подальшого проходження служби до АДРЕСА_2 .
Вислуга років у Збройних Силах на день виключення зі списків частини становить: календарна 25 років 3 місяці, загальна з урахуванням пільгової 33 роки 1 місяць.
Щорічна основна відпустка за 2021 рік використана частково в кількості 10 (десять) діб.
Щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана.
Щорічна основна відпустка за 2023 рік не використана.
Щорічна основна відпустка за 2024 рік не використана.
За період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, передбачена ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та пупкту12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не надавались, компенсація не виплачувалась.
Матеріальна допомога за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) не виплачувалась.
На підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) преміювати в повному обсязі за період з 01 листопада по 25 листопада 2024 року.
На підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) виплатити грошову надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8% від посадового окладу та окладу за військове звання за період з 01 листопада по 25 листопада 2024 року.
На підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) виплатити надбавку за вислугу років на військовій службі у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за період з 01 листопада по 25 листопада 2024 року.
Виплатити 10% грошову надбавку за роботу з секретними документами за період з 01 листопада по 25 листопада 2024року.
Припинити доступ до матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності «таємно» у зв`язку з фактичним припиненням роботи з матеріальними носіями секретної інформації.
За період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01 січня по 25 листопада 2024 року майор юстиції ОСОБА_1 здійснив 0 (нуль) стрибків з парашутом та відповідно до наказу Міністерства оборони України від 10 червня 2019 року №307 не має права на пільгове обчислення вислуги років на пенсію на пільгових умовах - один календарний місяць служби за півтора місяця за вказаний період.
Службовим або постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №245 від 02 грудня 2024 року:
Вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків:
З виконання бойового завдання, до пункту постійної дислокації с-ще Зарічне:
Майора юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби, вважати таким, що прибув після безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки ї оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сила України з 25 листопада 2024 року. Зняти з продовольчого забезпечення за нормою №1 (каталог) з 01 грудня 2024 року. Зарахувати на продовольче забезпечення за нормою №1 (каталог) з 01 грудня 2024 року.
Підстава: рапорт майора юстиції ОСОБА_1 (вх. від 25.11.2024)
Підстава: підсумкові бойові донесення командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 №896, від 25.11.2024 №6206; накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2021 №153, від 02.12.2024 №245.
Оскільки період з 24.02.2022 року по 25.11.2024 року не зарахований ОСОБА_1 до пільгової вислуги років з розрахунку один місяць служби за три місяці, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.
Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
Пунктом 4 Порядку № 413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом № 2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону №1788-ХІІ передбачено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Згідно абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 року №530 час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.
При цьому, слід звернути увагу на те, що до 19.02.2022 року пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.
Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови №119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).
Пунктом 3 Порядку визначено, що стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови.
Таким чином, на час звернення позивача редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку №393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, як передбачала попередня редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку №393.
Суд звертає увагу, що порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 має вищу юридичну силу ніж Наказ Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років».
Тому до спірних правовідносин має бути застосована саме постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.
Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Законодавець чітко визначив, що для встановлення права на призначення пенсії вислуга років визначається виключно в календарному обчисленні без періодів служби на пільгових умовах.
Пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії.
Тобто, після внесення вищезазначених змін в Постанову №393, було усунуто існуючу на той час колізію в законодавстві щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №240 від 25.11.2024 року:
Майора юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби, призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 листопада 2024 року №1489 на посаду офіцера відділу представництва та юридичного супроводження правоохоронної діяльності юридичного управління військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що справи та посаду здав 25 листопада 2024 року.
З 25 листопада 2024 року виключити із списків особового складу частини, зняти з усіх видів забезпечення з 25 листопада 2024 року, з продовольчого забезпечення за нормою №1 (каталог) з 26 листопада 2024 року та видати належні атестати і направити для подальшого проходження служби до АДРЕСА_2 .
Вислуга років у Збройних Силах на день виключення зі списків частини становить: календарна 25 років 3 місяці, загальна з урахуванням пільгової 33 роки 1 місяць.
Підстава: підсумкові бойові донесення командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 №896, від 25.11.2024 №6206; накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2021 №153, від 02.12.2024 №245.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту в даному випадку є визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгової вислуги років у Збройних силах України період безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 року по 25.11.2024 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, і, як наслідок, для відновлення порушеного права суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №240 від 25.11.2024 року, зарахувавши ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгової вислуги років у Збройних Силах України період безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 року по 25.11.2024 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій, у зв`язку з чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгової вислуги років у Збройних Силах України період безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 року по 25.11.2024 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №240 від 25.11.2024 року, зарахувавши ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгової вислуги років у Збройних Силах України період безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 року по 25.11.2024 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник