Справа № 420/24119/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/24119/24
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі за позовною заявою Селянського (фермерського) господарства «СТАН» до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови у прийнятті до реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих селянським (фермерським) господарством «СТАН» за датою фактичного подання - №20012023 від 07.06.2024; №21012023 від 07.06.2024 протиправною.; зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти подані селянським (фермерським) господарством «СТАН» податкові накладні №20012023 від 07.06.2024; №21012023 від 07.06.2024, для вирішення питання щодо їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних».

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано позовну заяву з виправленими недоліками, в якій позивач просив суд визнати бездіяльність Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих Селянським (фермерським) господарством «СТАН» за датою фактичного подання -№20012023 від 07.06.2024 р., №21012023 від 07.06.2024 р. протиправною;

-зобов`язати Державну податкову службу України прийняти подані Селянським (фермерським) господарством «СТАН» податкові накладні -№20012023 від 07.06.2024 р., №21012023 від 07.06.2024 р. для вирішення питання щодо їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-судові витрати стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що неможливість провести реєстрацію податкових накладних полягає не в порушенні позивачем норм податкового законодавства, а є виключно наслідком помилкової роботи ЄРПН, який не враховує можливість зміни відповідальних осіб, що проводиться в межах строків реєстрації податкової накладної. Як зазначено у позові, підставою для відмови у прийнятті накладних стало те, що податкові накладні підписана не тим керівником підприємства, який займав посаду на дату складання податкової накладної, а тим керівником, який займав посаду на дату направлення накладної до реєстру. Позивач вважає, що такий порядок функціонування Реєстру у випадку зміни керівника платника ПДВ (чи працівника, уповноваженого на складання податкових накладних шляхом підписання електронним цифровим підписом) взагалі унеможливлює можливість проведення реєстрації податкової накладної, виправлення платником податків помилки у справлянні ПДВ у минулих відносинах попередніх звітних податкових періодів за правилами ст.50 та ст.201 Податкового кодексу України (недоплата грошових зобов`язань/заниження грошових зобов`язань), адже податкова накладна за подією виникнення податкового зобов`язання з ПДВ протягом 1095 днів у зворотному часовому вимірі завжди буде складена календарною датою виникнення податкового зобов`язання з ПДВ (тобто складена календарною датою, коли підписантом податкової накладної за допомогою електронного цифрового підпису за відомостями баз даних органів системи ДФС України значилась одна особа) і подана до Реєстру не раніше від календарної дати створення згаданої податкової накладної у якості електронного документу (тобто календарною датою, коли підписантом податкової накладної за допомогою електронного цифрового підпису за відомостями баз даних органів системи ДФС України може значитись інша особа). Позивач вважає, що за таких обставин, платник податків об`єктивно позбавлений будь-якої можливості виправити такий стан подій, провести реєстрацію накладної або виправити раніше вчинену помилку, що суперечить правилу юридичної визначеності як невід`ємному складовому елементу запровадженого ст.8 Конституції України верховенства права. Позивач зазначає, що чинне законодавство України не містить такого обмеження у підписанні документів сформованих до призначення нового керівника підприємства, оскільки підписуючи документи, зокрема і податкові накладні, особа виступає в якості представника суб`єкта господарювання, а не від власного імені та що встановлений відповідачем недолік носить не законодавчий характер, а технічний, який прямо перешкоджає платникам податків реалізувати покладені на них обов`язки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації податкових накладних №3 від 20.01.2023 та №4 від 21.01.2023 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, які було направлено селянським (фермерським) господарством «СТАН». Зобов`язано Державну податкову службу України прийняти податкові накладні №3 від 20.01.2023 та №4 від 21.01.2023 селянського (фермерського) господарства «СТАН», датою їх подання для подальшого здійснення процедур щодо їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь селянського (фермерського) господарства «СТАН» суму сплаченого судового збору у розмірі 4844,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, Державна податкова служба України надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що спірні податкові накладні було складено та направлено на реєстрацію в ЄРПН після того як 23.04.2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 378 від «Про внесення змін до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», згідно якої система перевіряє дійсність кваліфікованих електронних підписів (ключів) на дату складання податкового документа. Апелянт зазначає, що відповідно до протоколу № 1 зборів членів СФГ «СТАН» від 24.01.2023 року головою даного господарства обрано Стана Івана Миколайовича. За наявною у Державної податкової служби України інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з 25.01.2023 року Стан Іван Миколайович є керівником СФГ «СТАН». СФГ «СТАН» набуто статусу суб`єкта електронного документообігу 04.02.2024 року відповідно до першого надісланого електронного документа новим керівником. Спірні податкові накладні № 3 від 20.01.2023 та № 4 від 21.01.2023 за підписом Стана Івана Миколайовича, що були надіслані на реєстрацію СФГ «СТАН» 07.06.2024 складено до набуття такою особою права підпису податкових накладних у статусі керівника господарства. Апелянт зазначає, що за даними ІС «Податковий блок» станом на дату складання податкових накладних інформація щодо зміни уповноваженої особи СФГ «СТАН» Стана Івана Миколайовича на право підпису податкових накладних у контролюючого органу була відсутня та й матеріалами справи не підтверджується. Таким чином, апелянт вважає, що податкові накладні № 3 від 20.01.2024 та № 4 від 21.01.2023 податковим органом правомірно не прийнято на реєстрацію, так як станом на 20.01.2023 та 21.01.2023 ОСОБА_1 не був а ні керівником, а ні уповноваженою особою СФГ «СТАН» згідно Порядку № 557, а як наслідок не мав права складати відповідний документ від імені даного платника податку. А тому, на думку апелянта, зазначена у сформованих квитанціях від 07.06.2024 підстава не прийняття таких податкових накладних на реєстрацію до ЄРПН є цілком законною та обґрунтованою.

Відзиву на апеляційну скаргу Селянським (фермерським) господарством «СТАН» до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, селянське (фермерське) господарство «СТАН» () 18.03.2000 зареєстровано юридичною особою та здійснює такі види діяльності за КВЕД: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 93.13 Діяльність фітнес-центрів; 93.19 Інша діяльність у сфері спорту; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 52.10 Складське господарство; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Судом встановлено, що селянським (фермерським) господарством «СТАН» було складено:

- податкову накладну №3 від 20.01.2023, на загальну суму 178044,05 грн, у тому числі ПДВ 21865,06 грн;

- податкову накладну №4 від 21.01.2023 на загальну суму 185888,06 грн, у тому числі ПДВ 22825,36 грн.

Зазначені податкові накладні були скрiпленi електронним підписом голови селянського (фермерського) господарства «СТАН» Стана Івана Миколайовича.

Судами встановлено, що відповідно до протоколу №1 зборів членів селянського (фермерського) господарства «СТАН» від 24.01.2023 року обрано головою селянського (фермерського) господарства «СТАН» Стана Івана Миколайовича.

Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Стан Іван Миколайович є керівником селянського (фермерського) господарства «СТАН».

Так, судом встановлено, що вказані податкові накладні було направлено позивачем на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

07.09.2027 селянське (фермерське) господарство «СТАН» отримало квитанції про те, що податкові накладні доставлені до Державної податкової служби України, однак не прийняті.

У графі «виявлені помилки» вищевказаних квитанції зазначено: «Документ не може бути прийнятий - Порушено вимоги статті 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» - відсутня інформація про право підпису на дату складання документу особи, що засвідчила податкову накладну Іван Стан).

У квитанціях вказано, що зареєстровані підписи особи:

- директор з 25.01.2023 по 24.01.2023;

- директор з 25.01.2023 по 07.06.2024;

- директор з 04.02.2023 по 14.02.2024;

- директор з 17.02.2024 по 01.05.2025.

Вважаючи протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, яка на думку позивача полягає у відмові у прийнятті до реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих СЕЛЯНСЬКИМ (ФЕРМЕРСЬКИМ) ГОСПОДАРСТВОМ"СТАН" (код 30758230) за датою фактичного подання - №20012023 від 07.06.2024; №21012023 від 07.06.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При цьому зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач допустив описку у номерах податкових накладних та помилково зазначено «№20012023 від 07.06.2024; №21012023 від 07.06.2024», замість «№3 від 20.01.2023; №4 від 21.01.20240».

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано доказів не чинності кваліфікованого електронного підпису директора Івана Стана, суд зважаючи на встановлені обставини справи і чинне законодавство прийшов до висновку про безпідставне відхилення податкових накладних №3 від 20.01.2023 та №4 від 21.01.2023, а тому такі дії належить визнати протиправними.

Суд зазначає, що із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки дій відповідача щодо відмови у прийнятті до реєстрації досліджуваної податкової накладної, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за можливе зобов`язати відповідача прийняти податкові накладні селянського (фермерського) господарства «СТАН», датою їх подання для подальшого здійснення процедур щодо їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Такий підхід, на переконання суду, не порушить загальних засад реєстрації податкової накладної та унеможливить втручання в компетенцію відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом: визнання протиправними дій Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації податкових накладних №3 від 20.01.2023 та №4 від 21.01.2023 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, які було направлено селянським (фермерським) господарством «СТАН»; зобов`язання Державної податкової служби України прийняти податкові накладні № селянського (фермерського) господарства «СТАН» до Державної податкової служби України, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, які було направлено селянським (фермерським) господарством «СТАН», датою їх подання для подальшого здійснення процедур щодо їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п.201.10. ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п.201.1 цієї статті та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п.201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється відповідно до вимог ПК України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1246.

Податкові накладні приймаються до Єдиного реєстру податкових накладних у разі дотримання вимог п.192.1 ст.192, п.200-1.3, 200-1.9 ст.200-1 та п.201.1,201.10 і 201.16 ст.201 ПК України, а також з урахуванням Закону України «Про електронні довірчі послуги», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017р. № 557, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 3.08.2017року № 959/30827 (зі змінами).

За правилами ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Положеннями п.2 Порядку № 1246 встановлено, зокрема, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

В п.20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015року № 1307, усі податкові накладні скріплюються електронними цифровими підписами посадових осіб платника податку та електронним цифровим підписом (за наявності), що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця).

Податкова накладна не скріплюється електронними цифровими підписами (печаткою) отримувача (покупця) товарів/послуг.

Накладання електронних цифрових підписів посадових осіб (печаток) платника податку здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

До Єдиного реєстру податкових накладних приймаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, складені в електронній формі з накладенням:

- кваліфікованого електронного підпису головного бухгалтера (бухгалтера) або кваліфікованого електронного підпису керівника (у разі відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера) та кваліфікованої електронної печатки (у разі наявності) постачальника (продавця), що є юридичною особою;

- кваліфікованого електронного підпису постачальника (продавця), що є фізичною особою - підприємцем (п.10 Порядку №1246).

За результатами перевірок, визначених п.12 Порядку №1246, платнику податку формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та результат перевірки. Якщо у податковій накладній за результатами проведення перевірок, визначених п.12 Порядку №1246 (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної із зазначенням підстав та причин такого неприйняття.

Підставою для неприйняття податковим органом до реєстрації наданих позивачем податкових накладних є порушення вимог ст.6 Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» - відсутня інформація про право підпису на дату складання документу особи, що засвідчила податкову накладну.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа використовується електронний підпис, накладанням якого завершується створення такого електронного документа.

З метою нормативно-правового врегулювання обміну електронними документами з контролюючими органами відповідно до вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису та згідно Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року, № 375 Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року, № 557 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 01 червня 2020 року, № 261), затверджено Порядок № 557.

Автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису чи печатки, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Створення електронного документа завершується накладанням на нього кваліфікованого електронного підпису підписувача (підписувачів) та печатки (за наявності).

Автор має право отримати кваліфіковану електронну довірчу послугу у будь-якого кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг.

Після накладання кваліфікованого електронного підпису автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) з використанням телекомунікаційних мереж до адресата протягом операційного дня.

У разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

Автоматизована перевірка електронного документа включає:

- перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»;

- перевірку обов`язковості та послідовності накладання на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому порядку;

- перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

- перевірку наявності обов`язкових реквізитів;

- перевірку права підпису електронного документа підписувачем.

Пунктом.8 розділу ІІ Порядку № 557 визначено, що перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у п.7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки.

У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується.

На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа.

Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що за вимогами Порядку № 1246 кваліфікований електронний підпис накладається лише під час реєстрації податкової накладної, а не при її складанні.

Відповідно до ст.64, 66 ПК України взяття на облік та внесення змін у дані про юридичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється лише на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру, отриманих згідно із Законом у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами ДПС.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.06.2003року № 755-IV із змінами, Єдиний державний реєстр створений з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно п.13 ч.2 ст.9 Закону № 755 в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані щодо наявності обмежень щодо представництва юридичної особи.

Разом з цим, ч.1 ст.10 Закону № 755, встановлено, що якщо документи, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені в нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використанні у спорі з третьою особою.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу №1 зборів членів селянського (фермерського) господарства «СТАН» від 24.01.2023 року обрано головою селянського (фермерського) господарства «СТАН» - Стана Івана Миколайовича.

Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Стан Іван Миколайович є керівником селянського (фермерського) господарства «СТАН».

Таким чином, подача до реєстрації спірних податкових накладних мала місце після підтвердження в Єдиному державному реєстрі повноважень на здійснення юридично значимих дій від імені товариства новим керівником.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що момент виникнення обов`язку скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування не збігається в часі.

Так, перший обов`язок виникає за датою настання першої події відповідно до ст.187 ПК України, а другий - протягом часу, зазначеного в абз. 14 - 18 п.201.10 ст.201 ПК України, якими встановлено граничні строки для подання податкових накладних на реєстрацію.

Колегія суддів зазначає, що протягом часу між вказаними подіями можуть відбуватися зміни як в структурі організації роботи платника податку, так і в особі, яка є керівником платника податку.

Однак, такі зміни не можуть звільняти або позбавляти платника податку обов`язку та права зареєструвати податкову накладну у встановленому законом порядку.

Водночас суд апеляційної інстанції зауважує, що датою виникнення податкового зобов`язання є або дата відвантаження товарів (для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку) або дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, що в свою чергу зумовлює необхідність складення податкової накладної відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України за правилом «першої події».

Відповідно до п.201.1 ст. 201 ПК України встановлено, що саме на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін, що також визначено положеннями п.201.10 ст.201 ПК України. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у п.201.1. ст.201 ПК України закріплені обов`язкові реквізити, які мають бути зазначені в податковій накладній, до яких належать: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Тобто, податковим законодавством визначено перелік обов`язкових реквізитів, зазначивши які, платник податку вважає податкову накладну складеною.

Водночас, серед вищенаведених реквізитів, відсутня вказівка на обов`язковість наявності в податковій накладній підпису уповноваженої особи: особи, яка склала податкову накладну.

Разом з тим, з положень ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» видно, що електронний документ вважається створеним з моменту накладання електронного підпису його автором.

Однак, дату (час) накладення підпису можливо встановити безпосередньо з електронного документа, оскільки в електронному підписі та документі має бути використана кваліфікована електронна позначка часу (ст.26 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

Таким чином, електронний документ вважається створеним з моменту (часу) накладання підпису автором документа (тобто стороною, що створила, цей документ) і цей факт фіксується в електронному підписі, як реквізит «Час підпису».

Вказане дає підстави для висновків, що створення електронного документа податкової накладної не є тотожним її оформленню платником податків на виконання вимог ст.201 ПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач як платник податків здійснив усі необхідні та належні заходи з метою реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкової накладної.

Вказані обставини апелянт в ході судового розгляду цієї справи не спростував, як і не заперечив, що на час направлення податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (станом на 07.06.2024) новий керівник Селянського (фермерського) господарства «СТАН» Стан І.М. мав чинний кваліфікований електронний підпис.

Зважаючи на те, що апелянт не надав доказів не чинності кваліфікованого електронного підпису директора Селянського (фермерського) господарства «СТАН» Стана І.М., а також того, що ДПС України не доведено наявності достатніх підстав для відмови у прийнятті до реєстрації спірних податкових накладних, складених позивачем, у ЄРПН, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно не прийняв податкові накладні.

Крім того, діючий порядок, встановлений Законом, не передбачає такої підстави для відхилення реєстрації податкової накладної, як зміна посадової особи, що склала податкову накладну, та посадової особи, що подала її та підписала для реєстрації.

Судом правильно враховано, що питання наявності чи відсутності підстав для реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН відповідачем не вирішувалось, оскільки у даному випадку неприйняття поданих до реєстрації податкових накладних відбулось лише на етапі перевірки електронного підпису.

В матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем всіх перевірок, визначених пунктом 12 Порядку №1246, при цьому оцінка правомірності дій стосувалася лише тих мотивів, які наведено у квитанціях про неприйняття податкових накладних на реєстрацію, а тому в даному позовному провадженні не надається правова оцінка обставинам господарських операцій, які відображені у спірних податкових накладних.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог шляхом, що належним способом захисту порушеного прав позивача, з урахуванням обставин справи, є зобов`язання відповідача прийняти податкові накладні позивача для подальшого здійснення процедур щодо їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик