Справа № 200/5558/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року справа №200/5558/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року (повне судове рішення складено у справі № 200/5558/24 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року з використанням підсистеми «Електронний суд» представник позивача Врублевський В.В. звернувся до суду з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому просив:

- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до стажу служби в поліції стажу служби у податковій міліції у період з 01.08.2016 по 27.09.2021;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в Національній поліції України стажу в органах податкової міліції з 01 серпня 2016 року до 27 вересня 2021 року, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в органах податкової міліції, що підтверджується його трудовою книжкою та згідно з послужним списком, він з 01.08.2016 по 27.09.2021 проходив службу на посадах слідчого Першого відділу з розслідування кримінальних проваджень, слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області, старшого слідчого з особливо важливих справ Другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Донецькій області. Однак, наказом Головного управління ДФС у Донецькій області від 27.09.2021 №224-о позивач був звільнений з органів податкової міліції Головного управління ДФС у Донецькій області в запас Збройних Сил України (із постановкою на військовий облік): - за пп. "Г" п.64 (через скорочення штатів) з 27.09.2021. Представник зауважив, що на звернення позивача з рапортом про зарахування в стаж служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в податковій міліції, Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », листами від 08.02.2024 №896-2024 та 4087 -2024 від 26.06.2024, повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування стажу служби його в податковій міліції та в органах ДПС з огляду на те, що в період з 01.08.2016 до 27.09.2021 року податкова міліція не входила до складу органів внутрішніх справ. Не погодившись із не зарахуванням до вислуги років у поліції, наявної на момент переходу на службу у Національну поліцію України, вислуги років у податковій міліції та органах ДПС, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу служби в поліції - стажу служби у податковій міліції у період з 01.08.2016 по 27.09.2021.

Зобов`язано Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України - службу в органах податкової міліції з 01.08.2016 по 27.09.2021, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що служба в органах податкової міліції відсутня у переліку статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» № 580, а тому не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Слід наголосити, що частиною 2 статті 78 Закону № 580 закріплено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи в тих органах, які надають право зараховувати поліцейським до стажу роботи в поліції, проте служба в органах податкової міліції у цьому переліку відсутня, тому відповідь ДПОП «ОШБ «Лють» носить такий характер.

Щодо посилань позивача на п. 353.1 ст. 353 Податкового Кодексу України, згідно з яким особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, то суд відхиляє їх, оскільки Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № 114, не містить норм, які б врегульовували питання обчислення стажу служби в поліції для цілей встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції, а прирівнювання позивачем обох видів служб виходячи із характеру виконуваних обов`язків є помилковим, адже суперечить нормам 78 Закону № 580, де прямо передбачено види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції та тривалості додаткової відпустки.

Апелянт вважає, що суд при розгляді цієї справи, суд повинен врахувати правові висновки саме Верховного Суду, викладені у постановах від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, де суд касаційної інстанції зазначив, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню виключно стаття 78 Закону № 580, де прямо передбачено види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції та тривалості додаткової відпустки.

Також апелянт звертає увагу, що вимога щодо зобов`язання/зобов`язального характеру щодо зарахування стажу є прямим втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданим Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 17.06.2024 позивач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Як встановлено судами та не заперечується сторонами по справі та підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення НОМЕР_2 виданим Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.12.2023, позивач майор поліції ОСОБА_1 проходить службу в ДПОП «ОШБ «Лють» на посаді інспектора УПОП №2 штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що також зазначено відповідачем у його відзиві наданим на позовну заяву.

Судами встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи: копії трудової книжки серії НОМЕР_3 (наявні копії сторінок з трудової книжки №1,4, 6, 7, 8, 9, 10 та 11), позивач з 01.08.2016 по 27.09.2021 (включно) був прийнятий на службу до органів податкової поліції ГУ ДФС у Донецькій області, номера записів №7 та №8 в трудовій книжці; копії витягу з Наказу Головного управління ДФС у Донецькі області від 27.09.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; копії витягу з послужного списку позивача складеного Начальником відділом роботи з персоналом ГУ ДФС у Донецькій області.

Вищенаведеними наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що позивач 10 липня 2014 року був звільнений із займаної посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) за власним бажанням та з 01.08.2016 по 27.09.2021 проходив службу в органах податкової міліції на різних посадах, що також не заперечується сторонами по справі.

Позивачем на Т.в.о. начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було подано рапорт від 03.01.2024, в якому він просив зарахувати до його стажу служби в Національній поліції України, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, період служби в органах податкової міліції з 01.08.2016 по 27.09.2021, який становить 5 років 1 місяць 27 днів, а також здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення в частині надбавки за вислугу років, з врахуванням до стажу служби в Національній поліції України період проходження ним служби в органах податкової міліції.

Відповідачем на рапорт позивача було надано відповідь оформлену у вигляді листа від 08.02.2024, в якому було зазначено, що відповідно до ст.78 Закону № 580, постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 19.05.2023 №450 о/с станом на 13.04.2023 позивачу встановлено вислугу років 08 років 11 місяців 11 днів. Відповідно до п.2 ст.78 Закону № 580 до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Позивач отримавши відповідь відповідача від 20.02.2024, подав до відповідача вдруге рапорт від 30.04.2024, в якому просив надати вичерпну відповідь щодо задоволення або відмови у задоволенні його рапорту стосовно зарахування до стажу його служби в Національній поліції України період проходження служби в органах податкової міліції.

Відповідач надав відповідь оформлену у вигляді листа від 26.06.2024 на рапорт позивача, в якому зазначив наступне, що відповідно до частин першої та другої статті 59 Закону № 580, служба в поліції - це державна служба особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Відповідач зазначив, що ч. 2 ст. 78 Закону № 580 містить вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах, служба в яких зараховується до стажу служби в поліції. У цьому переліку відсутня служба в органах податкової міліції. Відповідач звернув увагу на позицію Верховного Суду, відображену в постанові від 31.03.2020 по справі № 520/2067/19 щодо подібних правовідносин де було зазначено що під час вирішення питання про обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи частини другої статті 78 Закону № 580, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому, делегування частиною четвертою статті 78 Закону № 580 Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 Закону № 580. Враховуючи зазначене, немає законних підстав для зарахування позивачу до стажу служби в поліції службу в органах податкової міліції.

Спірним питанням у цій справі є не зарахування відповідачем позивачу до стажу його служби в Національній поліції України стажу в органах податкової міліції з 01 серпня 2016 року до 27 вересня 2021 року, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон № 580.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 цього Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 78 Закону № 580, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частина 2 статті 78 Закону № 580 встановлює, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Статтею 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-ХІІ було визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів.

Згідно з частиною 1 статті 24 вказаного Закону особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 26 цього Закону держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Законом України від 05.07.12 № 5083-VІ визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 4.12.1990 № 509-ХІІ та внесено зміни до Податкового кодексу України.

Статтею 348 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; запобігання і протидія корупції у контролюючих органах та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 356.1 статті 356 Податкового кодексу України передбачено, що Держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно з пунктами 1, 2 та 3 Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 15.05.08 № 313, ця Інструкція визначає порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України (далі - стаж), яка виплачується особам начальницького складу податкової міліції у розмірах і порядку відповідно до законодавства.

Дія цієї Інструкції поширюється на осіб, які перебувають на службі в податковій міліції і яким відповідно до законодавства присвоєні спеціальні звання начальницького складу податкової міліції, у тому числі осіб начальницького складу податкової міліції, що працюють на посадах державних службовців структурних підрозділів органів державної податкової служби України із залишенням їх у кадрах податкової міліції, та тих, що працюють в інших органах державної влади або на підвідомчих їм підприємствах, установах і в організаціях, а також в органах місцевого самоврядування, до яких вони відряджені відповідно до законодавства для виконання спеціальних робіт або обов`язків, із залишенням їх у кадрах податкової міліції.

Обчислення періодів служби для визначення стажу здійснюється у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць) у порядку, передбаченому законодавством для визначення стажу служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції.

З урахуванням наведених вище положень законодавства стаж служби в органах податкової міліції прирівнюється до стажу проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У свою чергу, періоди проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховуються до стажу служби у поліції.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції податкової міліції, Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Отже, проходження позивачем служби в органах Державної податкової служби має бути зараховано до стажу служби в поліції та оскільки служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Така правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 13.08.2021 у справі № 440/1564/20, від 11.11.2021 у справі № 280/1546/21, від 02.06.2022 у справі № 280/8419/20, підстави для відступу від неї відсутні.

Слід врахувати, що законодавством, чинним на час проходження позивачем служби в податковій міліції, статус осіб, які проходили службу в податковій міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Колегія суддів зазначає, що аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі № 826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби

Тобто, позивач, проходячи службу в органах податкової міліції, мав законні сподівання на врахування даного стажу при подальшому перебуванні на службі в Національній поліції України задля підтримання певного державного соціального забезпечення.

Також Верховний Суд у справі № 380/7750/20 дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Така правова позиція надалі підтримана Верховним Судом у постановах від 11.11.2021 року у справі № 280/1546/21, від 02.06.2022 у справі № 280/8419/20, від 22.12.2022 року № 380/8659/20.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, який визнав протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу служби в поліції - стажу служби у податковій міліції у період з 01.08.2016 по 27.09.2021 року та, як похідну вимогу, зобов`язав відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в Національній поліції України - службу в органах податкової міліції з 01.08.2016 по 27.09.2021, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням відповідного способу захисту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19 та від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, колегія суддів вважає безпідставними, позаяк спірні правовідносини, які були предметом розгляду у вказаних справах, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.

Щодо втручання судом, на думку апелянта, до дискреційних повноважень відповідача.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічна позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2019 року у справі № 817/864/18 та від 11 листопада 2019 року у справі № 818/960/17.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у справі № 200/5558/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 06 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук