Справа № 380/24348/24
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 21.07.2022 про виплату належних щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 безвісти зниклого з 08 червня 2022 року батькові військовослужбовця ОСОБА_3 ;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 грошового забезпечення та додаткової винагороди безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 за період з 08.06.2022 по 26.04.2023 включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 грошове забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 та додаткової винагороди безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, постановою КМУ від 30.11.2016 №884 за період з 08.06.2022 по 26.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є колишньою дружиною ОСОБА_5 , військовослужбовця, який загинув на війні. Зазначає, що в них є спільна дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будучи законним представником доньки, до досягнення нею повноліття, 19.04.2024 звернулася до військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_5 , із заявою про виплату ОСОБА_1 як законному представнику його доньки належне невиплачене грошове забезпечення (в т.ч. додаткові види грошового забезпечення) за період зникнення безвісти ОСОБА_5 . До заяви було долучено ряд документів. Згідно з відповіді від 20.05.2024 відповідач повідомив, що грошове забезпечення зниклому безвісти військовослужбовцю ОСОБА_5 було виплачено його батьку на підставі поданої ним заяви №3820 від 25.06.2022. Зазначена відповідь була отримана нею 29.05.2024, тому саме в цей день позивач дізналася про порушення прав своєї дитини на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти батька.

Ухвалою судді від 09.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Залучено ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Залучено ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Залучено ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав.

Рядовий ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 08 червня 2022 року виконуючи бойові завдання рядовий ОСОБА_5 зник безвісти. Військовою частиною НОМЕР_1 було проведено службове розслідування по факту зникнення безвісти, яким підтверджено факт зникнення безвісти рядового ОСОБА_5 з 08 червня 2022 року. 25 червня 2022 року з вхідним №3819 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов супровідниий лист від 21 червня 2022 року вихідний №1758 з заявою батька рядового ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 про нарахування та виплату згідно постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року. До даної заяви було долучено ряд додатків. Протоколом №11/3 від 07.07.2022 вх.№24621 комісією було погоджену виплату батьку за наявними додатками до заяви, виходячи з наступного. Військовослужбовець ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому його особова справа міститься в ІНФОРМАЦІЯ_4 з якого він призваний на військову службу. Відповідно до п.2 пп.5 розділу V наказу Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи: обліково-послужна картка (крім осіб офіцерського складу), службова картка і медична книжка - у старшого команди в опечатаному пакеті. Жодних інших документів військова частина не отримувала. У військовій частині була наявна лише послужна картка, та службова картка ОСОБА_5 , жодної іншої інформації, в тому числі про склад сім`ї, наявність дружини та дітей у ОСОБА_5 військовій частині НОМЕР_1 було невідомо. Довідка про склад сім`ї не містить роз`яснень хто є ким (батьком сином дочкою і.т.д.) лише прізвище та ім`я. Крім цього, з рішення суду про розлучення не зрозуміло, хто народився чи донька чи син, нема інформації про прізвище, ім`я та по батькові. Отже, військова частина розглядала заяву за отриманими матеріалами наданими ІНФОРМАЦІЯ_5 у яких міститься особова справа ОСОБА_5 та вся наявна інформація.

Також наголошує, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №156 від 17.06.2023 ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення.

Оскільки станом на дату прийняття оскаржуваного наказу позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою про виплату грошового забезпечення безвісті зниклого батька, відповідно, такі накази не можуть бути визнані протиправними, у зв`язку із не реалізацією позивачем свого права у період їх видання.

Також звертає увагу, що станом на дату звернення до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення безвісті зниклого батька, право позивачки на отримання грошового забезпечення припинилося, внаслідок того що ІНФОРМАЦІЯ_8 року дочка ОСОБА_6 стала повнолітньою, їй виповнилось 18 років.

Крім того, звертає увагу на те, що позивач звернулася до суду з порушенням строків звернення до суду, визначених у статті 122 КАС України.

Треті особи, правом подати пояснення щодо позову чи відзиву, не скористалися.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а батьком є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 03.11.2010 у справі №2-930/10 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27.03.2023 у справі №572/3820/22 встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_7 загинув в ході бойових дій поблизу населеного пункту Комишуваха Луганської області.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено відповідний актовий запис №278.

19 квітня 2024 року у відповідності до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 позивач через представника звернулася до військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_5 , із заявою про виплату ОСОБА_1 як законному представнику його доньки належне невиплачене грошове забезпечення (в т.ч. додаткові види грошового забезпечення) за період зникнення безвісти ОСОБА_5 .

До заяви долучено: документи, що підтверджують повноваження адвоката (ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю); копію витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; копію відповіді від 18.03.2024 на адвокатський запит; копію рішення про розірвання шлюбу; копію паспорта ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копію довідки за реквізитами (про реквізити банківського рахунку).

Військова частина НОМЕР_1 у відповідь на подану вище заяву своїм листом від 20.05.2024 №6363 вих повідомила, що грошове забезпечення належне зниклому безвісти військовослужбовцю ОСОБА_5 було виплачене батькові ОСОБА_5 на підставі поданої ним заяви №3820 від 25.06.2022, оскільки ніхто інший не звертався із відповідною заявою.

Так, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.07.2022 №198, відповідно до пункту 2 розділу ХХХ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ї військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», виплачувати належні щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , призваного по мобілізації, колишнього водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , безвісти зниклого з 08 червня 2022 року, батькові військовослужбовця ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.07.2022 №198 в частині виплати грошового забезпечення безвісти зниклого ОСОБА_5 його батьку ОСОБА_3 , а не позивачу як законному представнику його доньки, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання щодо дотримання строків звернення до суду з цим позовом, суд враховує, що про оскаржуваний наказ позивач дізналася із листа відповідача від 20.05.2024 №6363вих, відтак в межах, визначеного ст. 122 КАС України строку звернулася до суду із означений позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-XII, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За приписами частини шостої статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини четвертої 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

У пункті 2 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

У пункті 3 розділу ХХХ Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Так, Порядком №884 визначається механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 5 Порядку №884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до пункту 6 даного Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей, зокрема, військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації), зокрема, протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Пунктом 7 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналіз норм частини шостої статті 9 Закону №2011 та пункту 7 Порядку №884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.

В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця.

Крім того, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.07.2022 №198, виплата належних зниклому безвісти рядовому ОСОБА_5 сум грошового забезпечення здійснюється батькові військовослужбовця ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що неповнолітні діти військовослужбовців в особі їх законних представників відносяться до другої черги осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, в той час як батьки - до третьої.

Так, суд враховує, що донька військовослужбовця ОСОБА_5 на час розгляду цієї справи є повнолітньою, втім суд наголошує, що спірні правовідносини у цій справі виникли до досягнення нею повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), оскільки звернення позивачки як законного представника своєї доньки до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення мало місце 19.04.2024, на яку відповідач листом від 20.05.2024 №6363 вих надав відповідь, яка у свою чергу зумовила звернення позивача до суду із цим позовом.

Щодо тверджень відповідача про те, що у військової частини НОМЕР_1 не було інформації про наявність доньки у військовослужбовця ОСОБА_5 , суд оцінює критично.

Адже із долучених до заяви батька документів, зокрема довідки про зареєстрованих осіб у житловому будинку/приміщенні від 15.06.2022 №2393 та заочного рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03.11.2010 у справі №2-930/10 про розірвання шлюбу можна було б встановити, що у військовослужбовця ОСОБА_5 є донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Більше того, згідно п. 4 Порядку №884, до заяви про виплату грошового забезпечення серед інших документів додаються копії свідоцтв про народження дітей, втім заявником не було додано копії свідоцтва про народження дитини, а відповідачем у свою чергу не перевірено повноти поданого пакету документів.

Пунктом 5 Порядку №884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі, зокрема, подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Відтак, відповідач, діючи всупереч нормам п. 4 та п. 5 Порядку №884 не прийняв рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів за заявою батька, натомість з порушенням вимог законодавства призначив виплату грошового забезпечення батькові, в той час як така виплата мала здійснюватись законному представнику неповнолітньої на той час доньки військовослужбовця.

Покликання відповідача на тривале не звернення позивачки як законної представниці доньки із заявою про виплату грошового забезпечення безвісти зниклого батька судом відхиляється, адже пунктом 6 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації), зокрема, протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Зазначений у пункті 6 Порядку №884 строк звернення із заявою про виплату грошового забезпечення (а з такою заявою позивачка звернулась до відповідача 19.04.2024 згідно квитанції АТ «Укрпошти») позивачкою як законною представницею її доньки не пропущено.

Резюмуючи вище наведене, суд доходить висновку, що слід визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 21.07.2022 в частині виплати належних щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , призваного по мобілізації, колишнього водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , безвісти зниклого з 08 червня 2022 року, батькові військовослужбовця ОСОБА_3 , оскільки такий в цій частині не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Однак, як встановлено судом, військовою частиною НОМЕР_1 не прийнято рішення за результатами розгляду заяви позивачки від 19.04.2024, а лише надано відповідь листом від 20.05.2024 № 6363 вих, в порушення вимог Порядку №884. Отже відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви позивачки.

При цьому суд акцентує увагу, що бездіяльність відповідача полягає у не прийнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача, відтак керуючись приписами ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 19.04.2024 у відповідності до приписів Порядку №884.

Тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 грошового забезпечення та додаткової винагороди безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 за період з 08.06.2022 по 26.04.2023 включно та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 грошове забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 та додаткової винагороди безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, постановою КМУ від 30.11.2016 №884 за період з 08.06.2022 по 26.04.2023, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Наслідком визнання протиправною бездіяльності щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви від 19.04.2024, є необхідність зобов`язати відповідача прийняти відповідне рішення за результатами розгляду заяви позивача від 19.04.2024 у відповідності до приписів Порядку №884.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов містив вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, 295-297 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 21.07.2022 в частині виплати належних щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , призваного по мобілізації, колишнього водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , безвісти зниклого з 08 червня 2022 року, батькові військовослужбовця ОСОБА_3 .

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви адвоката Ольшанської Оксани Борисівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 як законного представника дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про виплату грошового забезпечення ОСОБА_5 від 19.04.2024, у відповідності до приписів Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за результатами розгляду заяви адвоката Ольшанської Оксани Борисівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 як законного представника дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про виплату грошового забезпечення ОСОБА_5 від 19.04.2024, у відповідності до приписів Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 та з урахуванням висновків суду у цій справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ).

Третя особа - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ).

Суддя Сидор Н.Т.