Справа № 580/384/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року справа № 580/384/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Алейниченко М.М. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8 ) в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.12.2024 №724-о Про звільнення ОСОБА_1 ;

-поновити ОСОБА_1 з 23.12.2024 на посаді головного державного інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами та фінансовим сектором управління з апобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у Донецькій області;

-стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2024 по день ухвалення судом рішення про поновлення на посаді.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що наказ Головного управління ДПС у Донецькій області про звільнення, прийнято відповідачем протиправно в наслідок порушення відповідачем вимог абз. 2 ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», відтак останній підлягає скасуванню, а позивач поновленню на займаній посаді.

Відповідачем позовні вимоги не визнано з підстав викладених у відзиві. Зазначено, що на дату попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення - 12.11.2024 - в трудових відносинах з ГУ ДПС перебувало 8 працівників управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, з них, 4 - працювали на робочих місцях. Наголошено, що ОСОБА_1 до управління персоналу з інформацією про бажання відновити дію трудового договору та приступити до виконання обов`язків після тривалого призупинення не звертався, а враховуючи відсутності наявних вакантних посад, спірний наказ є правомірний.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 січня 2021 року призначений на посаду державної служби категорії «В» - посаду головного державного ревізора-інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами та інформаційно-аналітичного забезпечення управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, Головного управління ДПС у Донецькій області.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 наказом ДПС України від 24.02.2022 №243-о «Про встановлення простою у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органів» встановлено простій у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органах.

Наказом ГУ ДПС у Донецькій області від 05.01.2024 №5-о «Про призупинення дії трудових договорів» відповідно до статті 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, з 15 січня 2024 року з ОСОБА_1 була призупинена дія трудового договору.

Відповідно до організаційної структури ГУ ДПС у Донецькій області, посада головного державного інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами та фінансовим сектором управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, яку обіймав ОСОБА_1 , скорочена.

12.11.2024 ОСОБА_1 засобами месенджера WhatsApp отримано попередження про наступне звільнення з ГУ ДПС у Донецькій області.

11.12.2024 наказом ГУ ДПС у Донецькій області №724-о відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади в зв`язку з скороченням чисельності штату.

Не погоджуючись з наказом позивач звернувся до суду.

Суд звернув увагу, що фактично трудові відносини між сторонами були відсутні, як і відсутні матеріали щодо наявності бажання відновлення останніх у позивача.

При цьому, при вирішення спору необхідно враховувати саме факт скорочення штату, як на підставу для звільнення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

На підставі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Підставами для припинення державної служби відповідно до положень ст. 83 Закону №889 «Про державну службу» є: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади"; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 стаття 87 Закону №889 підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Згідно ч. 3 ст. 87 Закону №889, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Отже, аналізуючи норму ч. 3 ст. 87 Закону №889 діє імперативне право, що у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, якщо відсутня жодна з цих умов, звільнення державного службовця безумовно є протиправним.

Однак, відповідно до ч. 2, 3 ст. 5 Закону №889, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Аналогічні за змістом положення про обов`язок роботодавця пропонувати іншу рівнозначну посаду на тому самому підприємстві, в установі, організації, міститься в ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

При цьому, положенням ч. 4 ст. 49-2 КЗпП України визначено, що вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до домашніх працівників, до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період, а також у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій.

Крім того, матеріали справи не містять встановлених ст. 42 КЗпП України доказів на переважне право залишення на роботі позивача при скороченні чисельності служби.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснювався.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР