Справа № 240/22670/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/22670/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву від 09.04.2024 та призначити пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» №796 із урахуванням статті 26 Закону №1058 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 19.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату призначену з 19.03.2024 пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони гарантованого добровільного відселення (категорії 3), а тому, на думку позивача, вона, як потерпіла від Чорнобильської катастрофи, має право на призначення пенсії на пільгових умовах. В подальшому, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Проте, відповідачем надіслано повідомлення про відмову у призначенні пенсії. Не погоджуючись з таким рішенням органу Пенсійного фонду, позивачка звернулась до суду з даним позовом, оскільки проживає в зоні радіаційного забруднення та має відповідний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

11.12.2024 через систему "Електронний суд" представником Головного управлінням Пенсійного фонду в Чернівецькій області подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212, оскільки відсутній наказ про звільнення. Зауважує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у позивача відсуній необхідний страховий стаж.

16.12.2024 через відділ документального забезпечення суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у позивача відсуній необхідний страховий стаж.

24.12.2024 через систему "Електронний суд" представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви від 09.04.2024 до страхового стажу було не зараховано: - період навчання з 01.09.1987 по 19.07.1988 згідно диплому від 19.07.1988 Серії НОМЕР_1 , оскільки позивач не надала свідоцтво про шлюб для підтвердження дошлюбного прізвища; - не зараховано час догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки на дату звернення від 09.04.2024 була відсутня заява позивача, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, відповідно до пункту 13 статті 30 Закону №796, яка передбачена пунктом 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії. Для зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004 відсутня довідка УПСЗН згідно пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058. За результатами розгляду документів, доданих до заяви від 09.04.2024 відповідно до поданих документів та даним, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж становив 20 років 06 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796. Інші документи відповідно до Порядку №637 відсутні. Також, за результатами розгляду документів, доданих до заяви від 27.09.2024 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212, оскільки відсутній наказ на звільнення.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 21.12.1992 позивачка має статус громадянки, яка постійно працювала чи працює, або проживала чи проживає в зоні гарантованого добровільного відселення у 1986-1992 рр. (Категорія 3).

09.04.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та 17.04.2024 прийнято рішення №321 про відмову у призначенні пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що до страхового стажу зараховані всі періоди згідно поданих документів. Страховий стаж заявника становить 20 років 6 місяців 27 дні. Право на призначення пенсії відповідно до вказаного вище закону відсутнє, оскільки відсутній страховий стаж 25 років.

Листом від 23.04.2024 за №0600-0217-8/49612 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило позивача про зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

27.09.2024 позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та 04.10.2024 прийнято рішення №321 про відмову у призначенні пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212, оскільки відсутній наказ про звільнення.

Листом від 10.10.2024 за №0600-0217-8/127723 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило позивача про зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, остання звернулася до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини 2статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою статті 55 Закону № 796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз зазначених правових норм вказує на те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII.

Як вже зазначено судом вище, рішенням №321 від 17.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, страховий стаж заявника становить 20 років 6 місяців 27 дні, а тому, право на призначення пенсії відповідно до вказаного вище закону відсутнє, оскільки відсутній страховий стаж 25 років.

Матеріалами справи встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 21.12.1992 позивачка має статус громадянки, яка постійно працювала чи працює, або проживала чи проживає в зоні гарантованого добровільного відселення у 1986-1992 рр. (Категорія 3) та станом на 01 січня 1993 року період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю складає 6 років 8 місяців 5 днів.

Вказані обставини не заперечуються сторонами, а тому не потребують доказуванню.

В свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у своєю відзиві зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви від 09.04.2024 до страхового стажу було не зараховано:

- період навчання з 01.09.1987 по 19.07.1988 згідно диплому від 19.07.1988 Серії НОМЕР_1 , оскільки позивач не надала свідоцтво про шлюб для підтвердження дошлюбного прізвища;

- не зараховано час догляду за дитиною яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки на дату звернення від 09.04.2024 була відсутня заява позивача, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, відповідно до пункту 13 статті 30 Закону №796, яка передбачена пунктом 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії.

Для зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004 відсутня довідка УПСЗН згідно пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058. За результатами розгляду документів, доданих до заяви від 09.04.2024 відповідно до поданих документів та даним, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж становив 20 років 06 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.

Інші документи відповідно до Порядку №637 відсутні.

Надаючи оцінку аргументам спірного рішення суд вказує про наступне.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо не зарахування періоду навчання позивачки з 01.09.1987 по 19.07.1988 згідно диплому від 19.07.1988 серії НОМЕР_1 , оскільки позивачка не надала свідоцтво про шлюб для підтвердження дошлюбного прізвища, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання у вищому навчальному закладі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 18 червня 2020 року у справі № 676/3013/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 442/4963/17.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637 ).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Водночас записи із трудової книжки НОМЕР_3 від 28.07.1988 позивачки у період з 01.09.1987 по 22.07.1988 заповнені відповідно до вимог Інструкції №58 та дають можливість чітко встановити період навчання. Окрім того, записи не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Записи є чіткими, зрозумілими та не підлягають подвійному тлумаченню, відтак позбавлення позивачки права на призначення пенсії без врахуванням вищезазначеного періоду є порушенням гарантованих законом прав особи.

При цьому суд зазначає, що доводи відповідача про не підтвердження дошлюбного прізвища є безпідставними й з тих мотивів, що відсутність підтвердження дошлюбного прізвища не впливає на правомірність зарахування періоду роботи до трудового стажу.

Суд зазначає, що факт навчання позивачки за період з 01.09.1987 по 22.07.1988 підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_3 від 28.07.1988. Зміна ж прізвища внаслідок шлюбу не змінює особу працівника і не позбавляє її прав на зарахування періоду навчання. Крім того, законодавство не вимагає підтвердження дошлюбного прізвища для зарахування трудового стажу, якщо є належним чином оформлені документи, що підтверджують період навчання.

Отже, період навчання позивачки з 01.09.1987 по 19.07.1988 підлягає зарахуванню до загального трудового стажу позивачки.

Щодо періоду догляду за дитиною, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, суд зазначає наступне.

Пунктом 11 Порядку №637 визначено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Аналіз вказаних вимог вказує на те, що для зарахування до страхового стажу позивачки часу догляду за дитиною до досягнення нею віку 12 років, серед іншого необхідно надати заяву про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону №796-ХІІ, а також доказів, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, що підтверджується зокрема відомостями з трудової книжки.

Судом встановлено, що доказів надання позивачем заяви про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою п. 13 ст. 30 Закону №796-ХІІ до пенсійного органу для призначення пенсії позивачем до суду не надано.

При цьому, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 від 17.09.2024 про те, що пільгою згідно п.13 ст.30 Закону №796-ХІІ щодо зарахування стажу по догляду за дитиною, як потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС до досягнення нею 12 років не скористався, однак така заява подана була після прийняття оскаржуваного рішення, а тому, суд не приймає таку заяву до уваги.

З урахуванням зазначеного, суд також доходить висновку про відсутність підстав для зарахування періоду догляду за дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку до страхового стажу позивача.

Щодо доводів ГУ ПФУ в Житомирській області, що для зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004 відсутня довідка УПСЗН, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Як слідує з матеріалів справи, згідно довідки комунальної установи "Трудовий архів" Олевської міської ради Житомирської області від 08.03.2024 за №212 позивачка працювала в Державному підприємстві "Білокоровицьке лісове господарство". У період з 02.02.2003 по 08.11.2005 позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років (наказ №8-к від 31.01.2003); у період з 09.11.2005 по 08.11.2006 надано відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею 4-х років (наказ №118-к від 04.11.2005); у період з 08.11.2006 по 08.11.2007 надано відпустку по догляду за дитиною до 5-ти років (наказ №131-к від 07.11.2006).

Посилання відповідача на ненадання позивачкою паспорта її дитини та довідки УПСЗН про догляд за нею не беруться судом до уваги, оскільки надання вказаних документів не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

А тому, з огляду на викладене, позивачка має право на зарахування до пільгового стажу роботи період догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Зважаючи на вказані обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладену в рішенні №321 від 17.04.2024.

Як вже зазначено судом вище, рішенням №321 від 04.10.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212, оскільки відсутній наказ про звільнення.

Надаючи оцінку аргументам спірного рішення суд вказує про наступне.

Статтею 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із записами трудової книжки, серія НОМЕР_3 від 28.07.1988 у періоди з 01.08.1988 по 28.10.1988 позивачка працював в ДП "Білокоровицьке лісове господарство".

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії зазначеної вище трудової книжки, судом встановлено, що відомості про такі періоди роботи внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою юридичної особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

При цьому, згідно довідки комунальної установи "Трудовий архів" Олевської міської ради Житомирської області від 08.03.2024 за №212, в книгах наказів директора Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" значиться ОСОБА_1 (позивачка по справі), яка була прийнята на роботу 01 серпня 1988 року (наказ №64 від 25.08.1988). Наказ на звільнення з роботи за 1988 відсутній. Прийнята на роботу з 06 грудня 2001 (наказ №141-к від 05.12.2001). Наказ на звільнення з роботи за 2008 рік відсутній.

Щодо не зарахування у спірному рішенні період роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212, оскільки відсутній наказ про звільнення, суд зазначає, що територіальні управління Пенсійного фонду України мають право запитувати та отримувати відомості, необхідні для виконання покладених на них завдань, а не покладати такий обов`язок на позивача.

При цьому, суд зазначає, що позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №593/283/17).

Суд вважає, що право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Разом з тим, згідно статті 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Також згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Зі змісту викладених положень слідує, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови в їх врахуванні при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

З огляду на викладене, відповідачі не довели правомірності своїх дій щодо не врахування позивачу періоду роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212

Враховуючи висновки Верховного Суду у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, а також зважаючи на вказані обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", викладену в рішенні від 04.10.2024 за №1.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу, віку та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України на території якого зареєстроване місце проживання позивача, зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212 та повторно розглянути заяву позивача від 27.09.2024 про призначення пенсії за віком віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки судом обрано інший спосіб захисту порушеного права ніж просив позивач, в цій частині позову суд відмовляє.

Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Питання відшкодування судового збору вирішується на підставі положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88008. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, 58002. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №1 від 17.04.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №1 від 04.10.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.08.1988 по 28.10.1988 згідно архівної довідки від 08.03.2024 за №212 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.09.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

05 березня 2025 р.

05.03.25