Справа № 751/11485/24
Суддя: Ченцова С. М.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року

місто Чернігів

справа№751/11485/24

провадження №2-а/751/43/25

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцової С.М.,

секретар судового засідання Барбаш М.І.

учасники справи:

відповідачі інспектор взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області, Кононець Олександр Володимирович, Департамент патрульної поліції України

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області, Кононець Олександра Володимировича, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови серії ЕНА № 3664365 від 15.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що постановою інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП серії ЕНА № від 15.12. 2024 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, за ч. 2 ст.126 КупАП. Обставина правопорушення зазначено, що 15.12.2024 року, о 01 годині 35 хвилин, у м. Чернігів, по вул. Любецька, 40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. а ПДР України.

Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною та безпідставною.

Зазначає, що 15.12.2024 року він повертався із села після 24 години, так як не встиг вчасно повернутися до початку комендантської години. Після 01 години 15.12.2024 року, біля будинку №40 по вул. Любецькій, у м. Чернігові, його було зупинено працівниками патрульної поліції УПП в Чернігівській області. Одразу ж працівник патрульної поліції сказав надати водійське посвідчення, хоча підстав для зупинки транспортного засобу не було, ПДР він не порушував. На вимогу працівників патрульної поліції він передав посвідчення водія, на що працівник поліції повідомив, що так як його посвідчення видане у країні-агресорі, у РФ, воно є недійсним і повинно бути поміняне на українське. Також останній сказав, що він не має права керувати транспортним засобом згідно цього посвідчення. Після цього, був складений адміністративний протокол за ч. 2 ст. 126 КУпАП, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення (серія ЕНА №366436 від 15.12.2024 року у відповідності до п.2.1а. ПДР та винесено штраф у сумі 3400 гривень.

Вважає, що підстав зупинки його транспортного засобу, за порушення комендантської години немає та не було, ПДР він не порушував. Тобто зупинка транспортного засобу була безпідставна і подальші дії працівників патрульної поліції незаконні. При цьому працівник патрульної поліції вимагав від нього надати саме водійське посвідчення, а не документ, що ідентифікує особу (паспорт).

Вважає, що видане позивачу посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.2020 року відповідає вимогам Женевської та Віденської конвенції «Про дорожній рух» 1968 року та є законним, так як цю Конвенцію ратифікувала як Україна, так і держава агресор РФ. Вона на даний час є чинною. Вказаним водійським посвідченням, яке дає йому повне право на керування транспортним засобом, він користувався з моменту отримання посвідчення водія, неодноразово здійснював поїздки по території України, а після повномаштабного вторгнення РФ через блокпости. Посвідчення водія перевіряли і працівники патрульної поліції, жодних претензій до нього не було. Разом із цим, згідно посвідчення водія позивач має відкриті категорії В, Bl, М, (міжнародна класифікація), тобто притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП є взагалі незаконним і абсурдним.

Позивач розуміє, що потрібно здійснити обмін посвідчення водія на українське, але не може цього зробити, так як підтвердження того, що він офіційно здавав на права, знаходиться у країні-агресорі, вони таку інформацію не нададуть. Тому вимушений буде користуватися тим посвідченням водія, яке є у наявності та яке відповідає усім міжнародним нормам та конвенціям.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, постанову серія ЕНА №3664365 від 15.12.2024 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи і відсутністю події самого адміністративного правопорушення.

17.01.2025 року на адресу суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3664365 від 15.12.2024 року залишити без змін (а.с.16-29).

Заперечення обґрунтовані тим, що на теперішній час в Україні діє воєнний стан, у зв`язку з чим повноваження поліцейських розширені, про що внесені зміни на законодавчому рівні.

Визначення терміну «комендантська година» міститься у пункті 5 частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а саме комендантська година - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи те, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України N64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, у зв`язку з чим відбулося, розширення повноважень та обов`язків поліцейських на період воєнного стану та 60 днів після його припинення або скасування, зокрема, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, а тому дії поліцейських щодо зупинки транспортних засобів, перевірки документів є законними та жодним чином не суперечать чинному законодавству.

15.12.2024, об 01 год 35 хв, у м. Чернігові, по вул. Любецька 40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР.

Враховуючи викладене, поліцейськими було зупинено транспортний засіб позивача відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Після зупинки транспортного засобу позивачу було повідомлено про причину зупинки та пред`явлено законну вимогу надати для перевірки документи відповідно до п. 2.4 а) ПДР.

У п. 2.4.а) ПДР зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Відповідно до п. 2.1.а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічна норма міститься у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», у якій зазначається, що водій зобов`язаний мати при собі, зокрема посвідчення водія.

Під час перевірки документів, зазначених у п. 2.1 ПДР, ОСОБА_1 надав посвідчення водія громадянина Російської Федерації та посвідку на постійне проживання в Україні НОМЕР_3 від 14.08.2014 року. Перевіривши останнього по ITC «ІПНП» встановлено, що ОСОБА_1 ніколи не отримував українське посвідчення водія.

Відповідно до абзацу 5 пункту 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після нього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

За таких обставин посвідчення водія ОСОБА_1 було дійсним 60 днів з моменту видачі йому посвідки на постійне проживання на території України, тобто з 14.08.2014 року до 13.10.2014 року. Протягом вказаного строку, та в подальшому, ОСОБА_1 не обміняв своє посвідчення водія, тому позивач з жовтня 2014 року керував транспортними засобами не маючи такого права.

За таких обставин, позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Кононець Олександр Володимирович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання старший лейтенант поліції, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Отже, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, за результатами розгляду справи, виніс постанову серії ЕНА № 3664365 від 15.12.2024 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, з накладенням на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, у розмірі 3400 гривень.

У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено відео з п/в (портативного відеореєстратора) № 470591 та відео з відеореєстратора встановленого у службовому транспортному засобі, що є технічними засобами за допомогою якого було здійснено фіксацію обставин справи.

Із відеозапису нарядом патрульної поліції, під час дії комендантської години було зупинено транспортний засіб марки HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача. Після зупинки транспортного засобу водія було проінформовано про причину зупинки та заявлено вимогу, передбачену чинними правовими нормами, надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Під час перевірки документів, позивач пред`явив посвідчення водія видане в РФ, при цьому надав посвідку на постійне проживання в Україні НОМЕР_3 від 14.08.2014 року.

Оскільки позивач має посвідку на постійне проживання в Україні, він мав право керувати транспортним засобом на території України на підставі посвідчення водія РФ протягом 60 днів з дати видачі йому посвідки у 2014 році.

Станом на 15.12.2024 року, на момент складення спірної постанови, ОСОБА_1 не мав посвідчення водія національного зразка, хоча отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні ще в 2014 році, отже не мав права керувати транспортним засобом.

Позивачем не виконано вимоги п. 30 Постанови КМУ №340, у період 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні, він не здійснив заміни посвідчення водія національного зразка.

Зазначають, що обмін посвідчень, які має позивач проводиться після проходження особою медичного огляду, а також після проходження підготовки або перепідготовки відповідно до встановлених планів і програм та складання теоретичного і практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.

За таких обставин для отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом національного зразка, позивачу не потрібно надавати документи про успішне складання іспиту в Російській Федерації.

Крім того, зазначають, що жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи надано не було, більш того позивач при спілкуванні з поліцейськими виявив бажання сплатити штраф на місці, за допомогою платіжного терміналу, але у зв`язку з його відсутністю оплату провести не стало можливим.

Зазначають, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивачу було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення, до початку винесення постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи та ознайомив позивача з правами, про що позивач у п. 8 оскаржуваної постанови поставив власний підпис.

Системний аналіз вказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те що, інспектор взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Кононець О. В., під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови серії ЕНА № 3664365 від 15.12.2024 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.12.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11.02.2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року відкладено розгляд справи на 04 березня 2025 року.

12.02.2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду лист територіального сервісного центру № 7441 РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо роз`яснення обміну посвідчення водія, отриманого у Російській Федерації.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

15.12.2024 року інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Кононець О.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3664365, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень за те, що 15.12.2024, об 01 год 35 хв, у м. Чернігові, по вул. Любецька 40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 при цьому не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР.

До постанови додається п/в 470591, відео з відеореєстратора (а.с. 5-6).

Із відеозапису, доданого відповідачем до відзиву, за порушення комендантської години поліцейськими зупинено транспортний засіб HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Поліцейський згідно із п. 2.4 а) ПДР пред`явив вимогу надати для перевірки документи, передбачені п. 2.1 ПДР, зокрема: посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Під час перевірки документів, позивач пред`явив посвідчення водія видане в РФ, при цьому надав посвідку на постійне проживання в Україні НОМЕР_3 від 14.08.2014 року.

Із відеозапису, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу повідомив позивача про суть вчиненого ним правопорушення, до початку винесення оскаржуваної постанови, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними. Під час розгляду справи від позивача не поступало жодних заяв чи клопотань.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено, зокрема Указом Президента № 4024-ІХ від 29.10.2024 з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року продовжено строком на 90 діб, до 08 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світлового та інших видів маскування.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Через воєнний стан в Україні та масштабне вторгнення російсько-окупаційних військ у різних містах і населених пунктах ввели комендантську годину, зокрема у м. Чернігові та Чернігівській області з 00:00 по 04:00, що є загальновідомим фактом.

Отже, твердження позивача ОСОБА_1 щодо безпідставної зупинки його транспортного засобу 15.12.2024 року о 01 год 35 хв, під час дії комендантської години, є помилковими.

Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно із п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно із п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічна норма міститься у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно із п. 2.4 а) Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення), яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Відповідно до абз. 5 п. 30 Положення, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

14.08.2014 року громадянину Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано посвідку на постійне проживання № НОМЕР_4 , відповідно до якої з 16.08.2014 року місце проживання останнього зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

У матеріалах справи наявне «водительское удостоверение» RUS (мовою оригіналу) серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 18.07.2020 року ГИБДД 5105, Мурманська область, відповідно до якого відкриті категорії В,В1, М (а.с.7).

Враховуючи, що ОСОБА_1 має посвідку на постійне проживання в Україні, він мав право керувати транспортним засобом на території України на підставі посвідчення водія Російської Федерації протягом 60 днів з дати видачі йому посвідки, тобто з 14.08.2014 року до 13.10.2014 року.

Станом на момент винесення спірної постанови, 15.12.2024 року, ОСОБА_1 не мав посвідчення водія національного зразка, хоча отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні ще у 2014 році, не виконавши вимоги абзацу 5 пункту 30 Положення.

Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що ОСОБА_1 за відсутності національного посвідчення водія не мав права керувати транспортним засобом HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 .

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126) тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та при цьому не маючи керування транспортним засобом відповідної категорії повністю підтверджується відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського, наданим представником відповідача до відзиву на позовну заяву та наявними у матеріалах справи документами.

Крім цього, з наданого відеозапису встановлено, під час розгляду справи жодних клопотань від позивача не надходило, переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано, поліцейський не перешкоджав ОСОБА_1 у реалізації права на правову допомогу.

Отже твердження позивача про те, що він керував транспортним засобом з дотриманням ПДР, а докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП відсутні, у даному випадку є повністю безпідставними.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3556532 від 27.11.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу винесена інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Кононець О.В. з дотриманням вимог КУпАП, права позивача не були порушені, тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

V. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для стягнення судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись Правилами дорожнього руху України, Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, статтями 7, 14-1, 126, 222, 245, 251, 252, 254, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 6, 20, 72, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області, Кононець Олександра Володимировича, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3556532 від 27.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, )

Відповідач: поліцейський взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області рядовим поліції Кононець Олександр Володимирович (14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 66)

Суддя С.М. Ченцова