Справа № 280/8306/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/8306/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 р. (суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі №280/8306/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЛОРІС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЛОРІС» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ045486 від 30.07.2024, прийняту в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позовної вимоги позивач вказував на відсутність законних підстав для застосування до нього спірною постановою штрафу, оскільки 21.06.2021 водій ТОВ "КАЛОРІС" ОСОБА_1 під час здійснення перевірки надав старшому державному інспектору Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Кулиненко С.Ю. тахокарти з тахографа, встановленого на транспортному засобі RENAULT номерний знак НОМЕР_1 , за 21.06.2024 (поточний день) та за попередні 28 календарних днів, а також бланк підтвердження діяльності за 18.06.2024 (складений 19.06.2024). Тахокарти та бланки підтвердження діяльності за вихідні дні у межах вказаного періоду не складались, оскільки відповідно до наказу ТОВ «Калоріс» від 02.01.2023 № 01-ВК на підприємстві встановлено 5 денний робочий тиждень. Крім того, в день проведення рейдової перевірки TOB «КАЛОРІС» здійснювало перевезення власної продукції на адресу ТОВ «ДНЕПРОПРЕС СТАЛЬ», що підтверджується договором № 2001/2024 від 20.01.2024 та товарно-транспортною накладною № ТТН-260 від 21.06.2024.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про застосування судом першої інстанції абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України № 1534-ІХ від 03.06.2021 (чинний з 01.10.2021), що призвело до невірного вирішення спору. Також, доказом порушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності спірною постановою, є акт , який є носієм доказової бази і який складається безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, тому надання позивачем згодом документів, які були відсутні під час перевірки, не спростовують обставину порушення. За вимогами Положення № 340 перевізник зобов`язаний встановлювати на відповідному вантажному транспорті тахограф, незважаючи на здійснення перевезення для власних потреб.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, наполягаючи на тому, що обов`язкова наявність у водія транспортного засобу протоколу перевірки та адаптації тахографа передбачена лише для суб`єктів господарювання, які надають послуги з перевезення. Позивач зазначав (надав докази) про те, що він не надає послуги з перевезення вантажів, а орендує вантажний автомобіль, стосовно якого здійснено перевірку у спірному випадку, з метою перевезення власного товару виробником якого він є.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

21.06.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на автодорозі М-30 Стрій-Умань-Дніпро-Ізварине проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 ., за результатами якої складено Акт №039742 від 21.06.2024. В акті №039742 від 21.06.2024 зазначено, що під час перевірки виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших законодавчих і нормативно правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутні заповнені тахокарти водія у кількості, що передбачено ЄУТР або бланк підтвердження діяльності, чим порушено вимоги п. 3.3. Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 п. 6.4 Наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010. У графі пояснення водія про причини порушень зазначено «з порушенням не погоджуюсь, всі документи наявні.

Згідно товарно-транспортної накладної від 21.06.2024 №ТТН-260 у графах «автомобільний перевізник», «замовник», «вантажовідправник», «від товаровиробника» зазначено ТОВ «КАЛОРІС», «вантажоодержувач» - ТОВ «ДНЕПРОПРЕСС СТАЛЬ». Товар, який перевозився суміш металургійна СМ-97 (навуглецююча суміш) (а.с.28).

Після отримання від Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області запрошення на розгляд справи на 30.07.2024, ТОВ «КАЛОРІС» надіслано 26.07.2024 на адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області пояснення та відповідні документи, які спростовували порушення зазначені у Акті (а.с.8-27). Зазначені пояснення разом із документами вручені відповідачу 29.07.2024, що підтверджується трекінгом « 589» з веб-сайту «Укрпошта».

30.07.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ04586, якою за порушення ст.34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010, п.3.3 розділу ІІІ МТЗУ №385 від 24.06.2010, а саме: під час переведення вантажів, перевізник не забезпечив водія тахокартами у кількості, що передбачено ЄУТР або бланк підтвердження діяльності, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн. (а.с.71).

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірної постанови, враховуючи своєчасне отримання відповідачем письмових пояснень та документів на спростування порушень, зазначених у акті перевірки від позивача, у відповідача були відсутні підстави для накладення на позивача штрафу.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Щодо доводів скаржника/відповідача про застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в редакції, яка втратила чинність.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскарженого рішення, суд першої інстанції застосував абзац 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в наступній редакції:

"За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.". (арк.ріш. 4, абз.5, а.с. 129 звор. бік.).

Станом на день прийняття спірної постанови (30.07.2024) абзац третій частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" мав наступну редакцію:

"За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.".

Таким чином, з 01.10.2021 (набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю" № 1534-IX від 03.06.2021) відповідальність перевізника згідно абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" настає незалежно від того, чи надає він послуги з перевезення. Також, відповідальність настає не за перевезення без оформлення документів, а за відсутність їх на момент проведення перевірки.

Тобто законодавцем фактично змінена диспозиція вказаної правової норми.

Суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин абзац 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції, яка була чинна до 01.10.2021, тому доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.

Щодо доводів скаржника/відповідача щодо незаконності та необґрунтованості висновку суду першої про протиправність спірної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями. Згідно частини 3 статті 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 р. в адміністративній справі №823/1199/17 дійшов висновку, що приписи пункту «а» частини 1 статті 10 вказаної Конвенції є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

У відповідності до зазначеної вище Конвенції Міністерство транспорту та зв`язку України наказом № 340 від 07.06.2010 затвердило Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106).

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств; закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності; транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.

Згідно п. 61 Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв (п. 1.5 Положення № 340).

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III (Закон № 2344-ІІІ) визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ. При цьому Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2025 р. у справі №440/2336/23.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є перевізником, транспортний засіб марки RENAULT номерний знак НОМЕР_1 обладнаний тахографом. Ці обставини сторонами не спростовані.

Однак, під час перевірки у водія ТОВ "КАЛОРІС" були відсутні заповнені тахокарти у кількості, передбаченій ЄУТР (із необхідних 28 одиниць надано 3) або бланк підтвердження діяльності.

У позовній заяві позивач підтвердив ту обставину, що 21.06.2024 перевезення вантажу здійснював його водій ОСОБА_1 , тобто наймана особа.

Позивач не входить до переліку перевізників, на яких дія Положення № 340 не розповсюджується.

Таким чином позивач, як перевізник, зобов`язаний виконувати вимоги Положення № 340 з метою дотримання прав водія, як найманого працівника.

Доводи позивача про те, що тахокарти в наявності у кількості, передбаченої ЄУТР, спростовані доказами відео та фотофіксації, наданими відповідачем та наявними в матеріалах справи (а.с.102,105). Подальше направлення позивачем тахокарт на адресу відповідача для врахування їх при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт обставину допущеного порушення не спростовують, оскільки тахокарти у необхідній кількості мали бути у водія в наявності і бути пред`явленими ним на вимогу службових осіб відповідача безпосередньо під час проведення перевірки 21.06.2024.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем до суду першої інстанції надана товарно- транспортна накладна № ТТН-260 від 21 червня 2024 р., яка досліджена судом в якості доказу по справі (а.с.28).

Проте, під час перевірки водієм була пред`явлена інша товарно - транспортна накладна - №06/21 від 21.06.2024, що зафіксовано в акті перевірки №039742 від 21 червня 2024 р. Згідно даних цієї ТТН автомобільним перевізником є ТОВ "КАЛОРІС", водієм - ОСОБА_1 , вантаж - рисова лузга (а.с.101).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, неповно встановивши обставини у справі та застосувавши закон, який не підлягав застосуванню - абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в його не чинній редакції, дійшов помилкового висновку про протиправність спірної постанови.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 р. в адміністративній справі №280/8306/24 - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЛОРІС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу № ПШ 045486 від 30 липня 2024 р.- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 25 лютого 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий