Справа № 160/21201/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21201/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року (суддя Коренев А.О.)

у справі №160/21201/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 №144 в частині призначення та виплати щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 );

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, право на які виникло включно до дня загибелі (смерті) молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 ) - 08.03.2024, членам сім`ї загиблого військовослужбовця у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та з урахуванням висновків суду в цій справі.

16 жовтня 2024 року позивачка до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у цій справі подала заяву про забезпечення позову, у якій просила:

- зупинити виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 №144 в частині призначення та виплати щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування цього наказу;

- зобов`язати Міністерство оборони України (в тому числі його органи та структурні підрозділи, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, військові частини) зупинити виплату грошових коштів у вигляді щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги тощо на користь ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 ), до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 №144;

- вжити інші заходи забезпечення позову, які суд вважатиме необхідними для захисту прав та інтересів позивачки, матері загиблого військовослужбовця - молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 ), командира установки стартового взводу стартової батареї НОМЕР_2 окремого зенітного ракетного дивізіону.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що згідно з відповіддю командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.07.2024 на звернення позивачки, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.05.2024 №144 молодшому сержанту ОСОБА_3 , у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено виплату щомісячних основних, додаткових та інших виплат. Цим же наказом визначено, що ОСОБА_2 має право на отримання цих виплат. За розрахунково-платіжною відомістю від 27.06.2024 №49 було здійснено виплату ОСОБА_2 на її картковий рахунок в розмірі 197 437,24 грн. Позивачка вважає безпідставним призначення та виплату ОСОБА_2 коштів, оскільки на момент загибелі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживали однією сім`єю, фактично та юридично припинила шлюбні відносини, однак рішення суду не набрало законної сили на дату загибелі ОСОБА_3 .. Позивачка, вважає, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на зупинення виплат Міністерством оборони України, його органами та структурними підрозділами, ТЦК та СП, військовими частинами грошових коштів на користь ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 . Крім того, позивачка зазначає, що їй відомо, що ОСОБА_2 має намір отримати одноразову грошову допомогу згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , чого позивачка не може допустити. Позивачка уважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення або неможливості поновлення її порушених прав, оскільки ОСОБА_2 безпідставно отримає грошові кошти, і позивачка буде вимушена ініціювати нові судові спори з повернення цих виплат.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року заяву позивачки про забезпечення позову залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що посилання на негативний вплив рішення суб`єкта владних повноважень не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Протиправність оскаржуваного наказу потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.

За встановлених обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, позивачкою не надано достатніх доказів в обґрунтування заявленого клопотання та достатніх доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 18.10.2024, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та винести нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Позивачка зазначає, що спірний наказ продовжує діяти і на його підставі можуть бути проведені виплати на користь ОСОБА_2 , з чим позивачка не погоджується, вважає, що встановлені обставини та рішення у цій справі матимуть важливе значення для розподілу суми одноразової грошової допомоги між родичами загиблого. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення або неможливості поновлення порушених прав позивачки. А також звертає увагу, що Кодекс адміністративного судочинства України не визначає, що суд може вживати заходи забезпечення позову лише щодо осіб, до яких заявлено позовні вимоги.

ОСОБА_2 подала пояснення, в яких просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

За правилами ст. 152 КАС України відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позов та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд повинен також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. В той же час під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд апеляційної інстанції враховує, що безумовно, рішення, дії та/чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень справляють певний вплив на правовий статус особи, щодо прав, свобод та/чи законних інтересів якої прийнято рішення, вчинена (невчинена) дія. Рішення, дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень можуть мати наслідки, які особа оцінює щодо себе негативно. Проте відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 08 червня 2023 року у справі №160/1140/23, де Верховний Суд звертав увагу, що можливі у майбутньому порушення прав позивача, які ще не настали взагалі і невідомо, чи настануть у подальшому, не є самостійною і достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції не приймає доводи позивачки, що оскільки спірний наказ продовжує діяти і на його підставі можуть бути проведені виплати на користь ОСОБА_2 , невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення або неможливості поновлення порушених прав позивачки.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивачкою не доведено існування реальної можливості завдання шкоди її правам, свободам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову або того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є правомірним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі №160/21201/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко