Справа № 360/326/25
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/326/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали адміністративного позову адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 17 лютого 2025 року надійшла позовна заява адвоката Мандрика Владислава Володимировича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якій заявлено такі позовні вимоги:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 28.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з урахуванням фактично сплачених сум;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 28.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з урахуванням фактично сплачених сум.

Ухвалою від 21 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Мандрика В.В. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; позовну заяву залишено без руху; запропоновано позивачу (представнику позивача) усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали від 21 лютого 2025 року від представника позивача 04 березня 2025 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено, що моментом, коли позивачу стало відомо про порушене право на отримання всіх належних виплат, є дата отримання відповіді на заяву 28 жовтня 2024 року. Враховуючи, що первинна позовна заява від 05 грудня 2024 року подана в межах тримісячного строку звернення до суду, представник позивача вважає, що строк для звернення позивача із позовною заявою до Луганського окружного адміністративного суду не пропущений.

Також представник позивача вважає, що суд безпідставно застосовує положення статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки в даному випадку застосуванню підлягають положення частини четвертої статті 122 КАС України.

Позивач проявив дійсну волю щодо реалізації гарантованого конституцією права на соціальний захист та в подальшому свою незгоду з відповіддю відповідача, а також намір оскаржити бездіяльність відповідача в порядку адміністративного судочинства. На думку представника позивача, лише розгляд справи по суті і з`ясування, зокрема, питання про збільшену додаткову грошову винагороду, дозволить суду оцінити правомірність дій відповідача щодо позивача.

З посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24, просив вважати поважними причини пропуску строку на подання цієї позовної заяви.

Від представника відповідача 04 березня 2025 року надійшли заперечення на клопотання (заяву) про поновлення строку звернення до суду, в яких зазначено, що позивач дійсно проходить службу у відповідача. Спірні правовідносини виникли у період з 28 вересня 2022 року по 20 січня 2023 року. Щомісячно отримуючи грошове забезпечення за спірний період, а саме: з 01.09.2022 по 30.09.2022 у жовтні 2022 року; з 01.10.2022 по 31.10.2022 у листопаді 2022 року, з 01.11.2022 по 30.11.2022 у грудні 2022 року, з 01.12.2022 по 02.12.2022 у січні 2023 року, з 16.12.2022 по 31.12.2022 січні 2023 року та з 01.01.2023 по 20.01.2023 у лютому 2023 року, в меншому розмірі, позивачу було достеменно відомо про факт не нарахування додаткової грошової винагороди. Відтак доводи представника позивача про те, що позивачу стало відомо про порушення його право виключно з відповіді від 28 жовтня 2024 року є безпідставними та необґрунтованими. До того ж відповіді містять в собі виключно відповідь на адвокатський запит про надання інформації, а не відмову відповідача у нарахуванні і виплаті позивачу додаткової грошової винагороди, оскільки з такими вимогами позивач до відповідача не звертався. У спірних правовідносинах чинним законодавством не передбачено обов`язкового порядку досудового врегулювання спору. Відтак, доводи представника позивача щодо досудового врегулювання спору є недоречними. Представником позивача не наведені положення нормативно-правових актів, якими визначене обов`язкове досудове врегулювання спору у даних спірних правовідносинах.

Також представник відповідача зазначає, що позивач не залучений постійно до виконання завдань. З 30 квітня 2023 року всі військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 вибули за межі Донецької та Луганської областей. Місце тимчасової дислокації визначено місто Черкаси. Після чого позивач неодноразово направлявся у відрядження та перебував у відпустках, тому мав змогу самостійно або за допомогою адвоката засобами поштового зв`язку або електронною поштою звернутися до суду. Також відповідач звернув увагу суду, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до Луганського окружного адміністративного суду.

Розглядаючи питання поважності пропуску строку звернення в межах аргументів, наведених представником позивача, суд зазначає таке.

В ухвалі від 21 лютого 2025 року суд дійшов висновку, що позивач звернувся з даним позовом з пропуском тримісячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України у спорах щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби.

Твердження, що лише після отримання відповіді від 28 жовтня 2024 року № 02.1/А-17877/19982 на заяву позивача від 21 жовтня 2024 року йому фактично стало відомо про порушення права, судом відхиляються як безпідставні, оскільки отримання цієї інформації не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування грошового забезпечення. Тим більше, що таке звернення відбулося після спливу значного проміжку часу.

На думку суду, самі по собі вказані доводи не впливають на можливість позивача дізнатися про порушення своїх прав, чого позивачем тривалий час не було здійснено, що свідчить про триваючи пасивну поведінку позивача.

Крім того, в ухвалі від 21 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без руху суд вже надав оцінку зазначеному доводу позивача, відхилив його та запропонував позивачу надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

Натомість у заяві про усунення недоліків позовної заяви, позивачем знову стверджується, що про порушене право стало відомо тільки після отримання відповіді від 28 жовтня 2024 року № 02.1/А-17877/19982.

Судом відхиляються як безпідставні твердження представника позивача, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають строки, визначені у частині четвертій статті 122 КАС України, - якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

У даних спірних правовідносинах законом не передбачена можливість та обов`язковість досудового порядку вирішення спору.

Крім того, суд зауважує, що звернення представника позивача до Військової частини НОМЕР_2 із адвокатським запитом від 11 вересня 2024 року за отриманням від відповідача інформації та документів, у відповідь на який отримано лист від 28 жовтня 2024 року № 02.1/А-17877/19982, за своїм змістом не є зверненням позивача за врегулюванням спору у досудовому порядку.

Суд також відхиляє як хибні твердження представника позивача, що стаття 233 КЗпП України відноситься до виплат, які мали бути виплачені виключно при звільненні, але не були виплачені, оскільки положеннями частини першої статті 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Тобто положеннями частини першої цієї статті врегульований строк звернення до суду щодо поточних виплат, у тому числі й грошового забезпечення.

Щодо посилання представника позивача на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29 листопада 2024 року по справі № 120/359/24, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2024 року по справі № 120/359/24 сформував наступний правовий висновок щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України:

«Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку».

Суд враховує доводи представника позивача, що позивач по проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наведену представником позивача правову позицію Верховного суду. Проте представником позивача жодних доказів перебування і виконання обов`язків позивачем військової служби у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, місцях активних бойових дій, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, участі військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях, або наявності інших обставин, пов`язаних з проходженням військової служби, які унеможливити звернутися до суду у строк, визначений процесуальним законом, до позовної заяви не надано.

На думку суду, недостатньо тільки послатися на проходження позивачем військової служби, позивачем мають бути вказані фактичні обставини, які обмежили можливість своєчасного звернення до суду, з наданням відповідних доказів, яким суд має надати оцінку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в заяві від 03 березня 2025 року без номеру, представником позивача не вказано на обставини непереборного і об`єктивного характеру, існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду, тому суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та відмовляє у поновленні строку звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи, що наведені представником позивача підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються судом неповажними, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Адміністративний позов адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяК.О. Пляшкова