Справа № 200/6352/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року справа №200/6352/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Хомича Івана Олександровича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року (повне судове рішення складено 05 грудня 2024 року) у справі № 200/6352/24 (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:

визнати протиправними дії щодо відмови здійснити перерахунок та виплату збільшення до пенсії за наслідком перерахунку із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,197 відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - Постанова № 168) без обмеження сумою 1500,00 грн, починаючи з 11.03.2024;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі Постанови № 168 без обмеження розміру збільшення пенсії в результаті її перерахунку, передбаченого пунктами 1, 10 цієї постанови максимальним (граничним) розміром 1500,00 грн, із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 11.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2023 року на виконання вимог Постанови № 168 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням коефіцієнту збільшення, розмір підвищення після перерахунку на підставі п. 10 цієї постанови обмежено 1500,00 грн. Позивач вважав дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на отримання пенсії в належному розмірі. На думку позивача, положення абзацу 2 пункту 10 Постанови № 168 щодо обмеження розміру індексації в 1500,00 грн суперечить положенням чинного законодавства, а тому порушують його право на належний, гарантований державою, рівень пенсійного забезпечення, оскільки призводять до додаткового обмеження розміру його пенсії. Згідно з викладеним у позові, частиною 2 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), якою встановлено щорічне проведення індексації пенсій, не встановлено максимальної величини збільшення пенсії після проведення індексації.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачу призначена пенсія за віком, розмір якої визначений відповідно до положень Закону № 1058-IV, то відповідно до Постанови КМУ № 124, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, пенсія позивача підлягає перерахунку при проведенні щорічної індексації пенсій.

Апелянт наголошує, що згідно з пунктом 3 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

Пенсія позивача була призначена за його зверненням, яке надійшло до 31.12.2022, тому відповідно до пункту 3 Порядку № 124 його пенсія підлягає перерахунку з 01.03.2023, з 01.03.2024.

Апелянт зазначає, що пенсію обчислено з урахуванням показника середньої плати за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022 роки, у розмірі 10 846,37 гривень. Оскільки зазначений показник вище ніж той, що застосовувався при перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 168 (7405,02 грн), Постанови КМУ № 185 (7994,47 грн), то відповідач вважає недоцільним перерахунок пенсії позивача з урахуванням зазначених показників, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії позивача, та натомість установив відповідну доплату.

Оскільки норми частини другої статті 42 Закону № 1058-IV та положення Порядку № 124 регулюють одне і те ж коло відносин щодо щорічної індексації пенсійних виплат, при цьому вони суперечать один одному, тому необхідно керуватися приписами, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11- 1207апп19, пункт 56), де сформульований правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Апелянт звертає увагу, що у зв`язку з вищевикладеним та з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56), суд першої інстанції не повинен був застосовувати абзац перший пункту 5 Порядку № 124, оскільки він не відповідає та суперечить частині другій статті 42 Закону № 1058-ІV, який має вищу юридичну силу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 є одержувачем пенсії, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що є відповідачем у справі.

Згідно з протоколом № 2815 від 28.05.2014 позивачу з 20.05.2014 призначено пенсію за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно з протоколом від 05.11.2022 розмір пенсії позивача становив 18657,59 грн, обчислений із середньомісячного заробітку 23 321,99 грн.

Згідно з протоколом від 01.03.2023 розмір пенсії позивача становив 20157,59 грн, обчислений із середньомісячного заробітку 27 916,44 грн.

Листом від 12.07.2024 № 0500-0202-8/71279 відповідач повідомив позивача про те, що з 01.03.2023 на виконання до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV «Шеремету Є.В. проведено перерахунок пенсій із застосуванням встановленого Постановою № 168 коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,197 показника середньої заробітної плати у галузях економіки за 2014-2016 роки - 7405,03 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив 27916,44 грн. До розрахунку пенсії ОСОБА_1 застосовано вимоги ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. За змістом цього листа внаслідок застосування пункту 10 Постанови № 168 розмір пенсії ОСОБА_1 , з 01.03.2023, з урахуванням обмеження в індексації, збільшився до 20 157,59 грн, а саме: ((27916,44грн х 80%) - 2175,56 грн).

Копія рішення про перерахунок 87 від 27.02.2023 з пенсійної справи позивача надана до суду.

Факт обмеження підвищення пенсії позивача після перерахунку з 01.03.2023 розміром 1500 грн не є спірним між сторонами та став підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX установлено, що у 2023 році, зокрема, частина друга статті 42 Закону № 1058-IV застосовується у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Вказаний пункт Закону №2710-IX є чинним та неконституційним не визнавався.

Таким чином, Законом про Державний бюджет України на 2023 рік делеговано Кабінету Міністрів України встановлювати порядок та умови індексації пенсійного забезпечення у 2023 році.

24.02.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 168 передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Отже нормами зазначених вище законів надано право Кабінету Міністрів України визначати розмір, умови та порядок збільшення пенсій з метою їх індексації, що й зробив Уряд шляхом затвердження Постанови № 168. Зазначений пункт 10 Постанови № 168 є чинним та підлягає застосуванню відповідачем.

З 01.03.2023 позивачу нараховано індексацію пенсії з використанням коефіцієнту збільшення 1,197 з обмеженням у сумі 1500 грн, що відповідає вимогам Постанови № 168, прийнятої на виконання пункту 8 розділу «Прикінцеві Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Суд вважає, що норма про те, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1 - 7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень, не є дискримінаційною відносно позивача, оскільки стосується й інших категорій пенсіонерів.

Доводи позивача про те, що положення пункту 10 Постанови № 168 суперечать Конституції України та законам України, оскільки порушують його право на належний, гарантований державною рівень пенсійного забезпечення, місцевий суд правильно вважав безпідставними, адже встановлення граничної величини індексації пенсії саме по собі не є порушенням права позивача на належний соціальний захист, оскільки пов`язане з фінансовими можливостями держави.

Слід звернути увагу на те, що питання застосування граничного розміру індексації пенсій з 01.03.2023 відповідно до Постанови №168 було предметом судового розгляду Верховним Судом у справі № 420/25804/23.

Так, у постанові від 07.06.2024 у згаданій справі Верховний Суд дійшов висновку, що обмеження верхньої межі індексації здійснюється для того, щоб збалансувати потреби та захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян, а також з урахуванням того, що в умовах дії воєнного стану видатки в першу чергу спрямовуються на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

При цьому, положеннями статті 42 Закону № 1058-IV Уряду надано право визначати розмір, умови та порядок здійснення індексації пенсій.

Отже, положеннями Постанови № 168 визначено верхню межу розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1500,00 грн, яку не може перевищувати сума індексації (підвищення) у разі здійснення на виконання пункту 2 цієї постанови.

Тобто це означає, що якщо сума індексації пенсії в результаті проведеного перерахунку перевищує 1500,00 грн, доплата до пенсії встановлюється у межах граничної величини - в розмірі 1500,00 грн.

На підставі викладеного Верховний Суд у постанові від 07.06.2024 у справі № 420/25804/23 дійшов висновку про правомірність дій пенсійного органу щодо встановлення позивачу індексації пенсії з 01.03.2023 у розмірі граничної величини, передбаченої пунктом 10 постанови №168, - 1500,00 грн.

В межах справи №420/25804/23 Верховним Судом досліджено нормативно-правове регулювання визначення граничної величини суми індексації пенсії, з огляду на що суд враховує вищенаведені висновки Верховного Суду під час розгляду цієї справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що пенсійний орган, нарахувавши позивачеві відповідно до Постанови № 168 від 24.02.2023 з 01.03.2023 індексацію (підвищення) пенсії в сумі 1500 грн, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, сформульованими у постановах від 07.06.2024 у справі № 420/25804/23, від 13.06.2024 у справі № 120/14637/23, від 25.06.2024 у справі № 420/24063/23, від 09.07.2024 у справі № 120/13867/23, від 31.07.2024 у справі № 380/27728/23, від 21.11.2024 у справі № 580/2617/24, від 04.12.2024 у справі № 140/31522/23, від 27.01.2025 у справі № 160/2039/24.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта, щодо застосування у спірних правовідносинах висновків, викладених в постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі № 580/7090/23 та від 26.12.2023 у справі № 580/8491/23, у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 у справі № 120/13125/23, та від 21.02.2024 у справі № 120/10029/23, та постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі № 200/5377/23 суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме правову позицію Верховного Суду.

Решта доводів висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Хомича Івана Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі № 200/6352/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 06 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук