Справа № 200/9050/24
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року Справа№200/9050/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Лозінська Оксана Олександрівна (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернулася через систему Електронний Суд до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2024 №56 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , від 17.12.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши період роботи у колгоспі Зоря з 30.08.1980 по 15.04.1981, з 19.04.1983 по 25.09.1983, з 25.06.1985 по 17.09.1986, курси навчання з 30.07.1980 по 29.08.1980 до загального стажу роботи. В обґрунтування позову зазначила, що 17.12.2024 позивач звернувся до УПФУ через ВЕБ портал пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії від 17.12.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яким було прийнято рішення від 23.12.2024 №56 про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови було те, що заявнику недостатньо страхового стажу. З такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивач не погоджується, вважає їх протиправними.

31 грудня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відзив, в якому зазначено, що заява про призначення пенсії опрацьовувалась за принципом екстериторіальності спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України в Харківській та Одеській областях. Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення в Харківській області. Зазначає, що позовні вимоги, якій заявлені до ГУ ПФУ у Донецькій області є безпідставними, оскільки управління не порушено право позивача. Також повідомлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком та не зараховано до страхового стажу період роботи з 20.01.1981 по 01.09.1986 в колгоспі «Зоря» Першотравенського району Донецької області, оскільки назву підприємства дописано несвоєчасно та іншими чорнилами, також відсутня дата припинення та початку трудової діяльності у колгоспі з урахуванням відомостей про проходження військової служби згідно із військовим квитком від 16.04.1981 серії НОМЕР_3 з 16.04.1981 по 18.04.1983. Курси водія не зараховані до стархового стажу, оскільки відсутні відомості про закінчення курсів водіїв, присвоєння відповідної кваліфікації водія та свідоцтво встановленого зразка, в якому зазначено період навчання. Також повідомляє, що трудова книжка від 29.11.1984 серії НОМЕР_4 яка зазначає періоди роботи з 20.01.1981 по 01.09.1986 в колгоспі «Зоря» Першотравенського району Донецької області, не містить запису про прийняття позивача в члени колгоспу, яка вноситься до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві та припинення. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано відзив, в якому зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, загального страхового стажу не зараховано період навчання на курсах та роботи в колгоспі з 30.08.1980 по 17.09.1986 так як відсутня довідка про вироблені вихододні, встановлений мінімум та інформація про період навчання. Оскаржуваним рішенням від 23.12.2024 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

17 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із заявою про призначення пенсії.

23 грудня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, номер справи 56. За результатом розгляду документів страховий стаж заявника складає 28 років 09 місяців 23 дні. Згідно наданих документів до загального страхового стажу не зараховано період навчання на курсах та роботи в колгоспі з 30.08.1980 по 17.09.1986 так як відсутня довідка про вироблені вихододні, встановлений мінімум та інформація про період навчання. Відмова у призначенні пенсії обумовлена відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи, що управлінням протиправно не враховано трудову діяльність у колгоспі для визначення повного страхового стажу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені норми свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, заносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

У силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі по тексту - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_4 від 29.11.1984, що виписана на ім`я ОСОБА_1 наявні, зокрема, наступні записи:

відомості про прийняття в члени колгоспу (сторінки 2-3)

№1 30.07.1980 про направлення на курси шофера (протокол №13 від 31.07.1980);

№2 20.01.1981 робота шофером,

№3 16.04.1981 служба в рядах Радянської армії,

№4 1982 - служба в рядах Радянської армії,

№5 05.06.1983 робота шофером,

№6 01.09.1986 виведення із членів колгоспу.

відомості про роботу (сторінки 6-7)

№1 20.01.1981 про прийняття на роботу шофером ІІІ класу колгосп «Заря» ,

№2 01.09.1986 про звільнення.

В трудовій книжці колгоспника НОМЕР_5 від 29.11.1984, що виписана на ім`я ОСОБА_1 наявні, зокрема, наступні записи:

відомості про прийняття в члени колгоспу (сторінки 2-3)

№1 30.08.1980 про прийняття в члени колгоспу «Заря» Першотравневого району Донецької області (протокол №13 від 30.08.1980);

№2 25.09.1983 про звільнення (протокол №17 від 25.09.1983),

№3 25.06.1985 про прийняття в члени колгоспу «Заря» Першотравневого району Донецької області (протокол №11 від 12.07.1985),

№4 17.09.1986 про вихід із членів колгоспу (протокол №17 від 17.10.1986);

відомості про роботу (сторінка 6-7):

№1 30.08.1980 направлено на курси шофера;

№2 20.01.1981 робота шофером,

№3 16.04.1981 служба в рядах Радянської армії,

№4 1982 - служба в рядах Радянської армії,

№5 05.06.1983 працював шофером,

№6 25.06.1985 - прийнятий на роботу шофером,

№7 17.09.1986 припинення роботи у зв`язку із виходом із членів колгоспу.

трудова участь у загальному господарстві (сторінки 18-19):

№1 1980 прийнятий колгоспом річний мінімум 280, виконання річного мінімуму 125; причина не виконання направлення на курси шофера (протокол від 31.07.1980 №13);

№2 1981 - прийнятий колгоспом річний мінімум 280, виконання річного мінімуму 93; причина не виконання служба в армії;

№3 1982 - прийнятий колгоспом річний мінімум 280, виконання річного мінімуму «-»; причина не виконання служба в армії;

№4 1983 - прийнятий колгоспом річний мінімум 280, виконання річного мінімуму 76; причина не виконання служба в армії, звільнення (протокол від 25.9.1983 №17).

З військового квитка НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 призвано на дійсну службу та направлено до частини 16.04.1981, зараховано у військову частину - 15.05.1981, а виключено із військової частини 18.04.1983.

З розрахунку стажу вбачається, що до страхового стажу (в межах заявлених позовних вимог) не зараховані періоди: з 30.07.1980 по 29.08.1980, з 30.08.1980 по 15.04.1981, з 19.04.1983 по 25.09.1983, з 25.06.1985 по 17.09.1986.

З рішення вбачається, що до загального страхового стажу не зараховано період навчання на курсах та роботи в колгоспі з 30.08.1980 по 17.09.1986 так як відсутня довідка про вироблені вихододні, встановлений мінімум та інформація про період навчання.

Такі твердження спростовуються відомостями, що містяться у трудових книжках колгоспника НОМЕР_5 від 29.11.1984 та УКР №59 що виписані на ім`я ОСОБА_1 . Такі трудові книжки колгоспника наявні в управлінні Пенсійного фонду України, та надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання вимог ухвали суду від 31.12.2024 як подані позивачем додатки до заяви про призначення пенсії.

Інші підстави для відмови у зарахуванні цих періодів до страхового стажу в рішенні не вказані.

Разом з цим, при огляді трудових книжок колгоспника НОМЕР_4 від 29.11.1984 та НОМЕР_5 від 29.11.1984 судом виявлені розбіжності в зазначенні місяця початку проходження навчання шофера, а саме в цих трудових книжках наявні записи як про місяць «липень» 1980 року так і про «серпень» 1980 року, при цьому місяцем прийняття в члени колгоспу «Заря» визначено місць - «серпень» 1980 року.

Суд враховує пояснення позивача щодо неможливості надання додаткових документів у зв`язку із заходженням архівних установ на тимчасово непідконтрольній українській владі території та зазначає таке.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року за №1364 визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. Вказаний Перелік має два розділи: Розділ І «Території, на яких ведуться (велись) бойові дії», до якого у т.ч. входять: 1) території можливих бойових дій, 2) території активних бойових дій, 3) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; Розділ ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України».

Судом встановлено, що вся територія Маріупольського району за винятком с. Заїченко, с. Пікузи (зокрема Першотравневий район) відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

Отже, позивач внаслідок перебування документів, які б додатково підтверджували періоди роботи на території тимчасово непідконтрольній Україні, позбавлений можливості з об`єктивних причин отримати та надати додаткові довідки про підтвердження наявного трудового стажу.

Щодо твердження відповідача про дописи в трудовій книжці колгоспника іншими чорнилами та більш пізньою датою, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Як вказувалося вище, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів (пункт 1 Основних Положень).

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна, а довідки слугують, як додаткове підтвердження стажу роботи, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Недолік оформлення трудової книжки колгоспника, а саме відсутність даних про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, не є таким, з якого неможливо встановити факт роботи позивача на відповідних посадах у відповідний спірний період часу. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Враховуючи відомості що містяться у трудових книжках колгоспника позивача, а також з урахуванням періодів проходження дійсної служби в армії, суд вважає, що періоди з 30.08.1980 по 15.04.1981, з 19.04.1983 по 25.09.1983, з 25.06.1985 по 17.09.1986 в колгоспі «Заря» підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Разом з цим, вимоги щодо зарахування періоду з 30.07.1980 по 29.08.1980 до страхового стажу позивача задоволенню не підлягають, оскільки у трудових книжках колгоспника щодо цього періоду наявні розбіжності (в одній трудовій книжці датою початку навчання на шофера є «30.07.1980», в іншій «30.08.1980»), а будь-які інші додаткові документи, що підтверджують проходження навчання шофером за цей період відсутні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 109 від 30.01.2019 Порядок № 637 доповнено пунктом 17-1 наступного змісту: "у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики".

Згідно з пунктом 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

За приписами п.3 цього Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Із заявою про підтвердження стажу роботи заявник може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу (п.11 Порядку №18-1).

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається законодавче запровадження механізму підтвердження трудового стажу у випадку виявлення в трудовій книжці окремих недоліків (щодо роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території) задля чого на заявника покладається обов`язок подання заяви про підтвердження стажу роботи.

Водночас, враховуючи те, що позивач не звертався із заявою про підтвердження стажу роботи за період з 30.07.1980 по 29.08.1980 за умови наявних в трудовій книжці розбіжностей щодо початку періоду навчання на шофера чи то «30.07.1980», чи то «30.08.1980» та виходячи з буквального тлумачення норм Порядку № 18-1, суд зауважує, що дія цього Порядку на спірні правовідносини не поширюється.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не повідомлення позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії також не є предметом розгляду у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії періодів роботи в колгоспі до страхового стажу є безпідставним, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2024 №56 прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення, а отже протиправно, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону України« Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Абзацом 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Судом встановлено, що органом, уповноваженим на прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Вказаним управлінням здійснено розгляд заяви позивача від 17.12.2024 та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. За вказаних обставин, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зобов`язання останнього повторно розглянути заяву позивача.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під час розгляду справи судом встановлено, що саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не враховано періоди роботи в колгоспі. З урахуванням наведеного, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії від 17.12.2024 із врахуванням до страхового стажу періодів роботи в колгоспі «Заря» з 30.08.1980 по 15.04.1981, з 19.04.1983 по 25.09.1983, з 25.06.1985 по 17.09.1986.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що ухвалою суду від 31.12.2024 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, при цьому фактично позовні вимоги задоволені, оскільки скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2024 №56.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2024 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в колгоспі «Заря» з 30.08.1980 по 15.04.1981, з 19.04.1983 по 25.09.1983, з 25.06.1985 по 17.09.1986.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кошкош