Справа № 320/34945/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 11.03.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області у зв`язку з призначенням їй у 1996 році пенсії за віком. Коефіцієнт заробітку при призначенні пенсії складався із заробітної плати за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 та на дату призначення пенсії складав 1,50788. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати та пенсійним органом неодноразово перераховувалась її пенсія, з урахуванням набутого стажу. Однак, при проведенні перерахунків пенсії ГУ ПФУ безпідставно було зменшено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи, який наразі складає 1,26661.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 11.03.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком, виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025, з урахуванням ухвали про виправлення описки, відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу відповідача до розгляду в порядку письмового провадження на 05.03.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , з 1996 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію за віком. Під час призначення пенсії враховано індивідуальний коефіцієнт для обчислення застрахованої особи 1,50788.

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати, у зв`язку з чим, їй перераховувалась пенсія з урахуванням збільшення страхового стажу, а саме: з 1996 року (індивідуальний коефіцієнт для обчислення зменшився до 1,26661).

Водночас, згідно з перерахунком пенсії з 01 березня 2024 року, проведеного у зв`язку з індексацією заробітку, пенсію позивача перераховано з урахуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення, який зменшився до 1,13056.

11 березня 2024 звернулась до ГУ ПФУ із заявою, у якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 25 березня 2024 року повідомив що пенсійну справу було приведено у відповідність з 01 березня 2024 року. Розмір пенсії обчислено із заробітної плати із заробітної плати з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з 01.07.2000 по 31.12.2009 та індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,13056.

Позивач, вважаючи вказані дії протиправними звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що чинне законодавство не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку. Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії, відповідач повинен був брати до уваги заробітну плату (коефіцієнт), з якої була призначена пенсія.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк пенсію позивачу було розраховано на підставі документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи та відповідно до вимог чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій, врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-ІV, визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно змісту статті 27 Закону № 1058, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначенні середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

Відповідно до положень частини 4 статті 42 Закону № 1058-ІV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивачу 30.12.1996 року призначено пенсію за віком, яку обчислено із врахуванням страхового стажу 24 роки 3 місяців 10 днів із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення 1,50788.

ОСОБА_1 , як працюючому пенсіонеру, перераховано пенсію за віком з 30.12.1996 із розрахунку страхового стажу 24 роки 3 місяці 10 днів та індивідуального коефіцієнту 1,50788, а також з 01.03.2024 із розрахунку страхового стажу 47 років 6 місяців 4 дні та індивідуального коефіцієнту 1,13056.

Позивач вважає, що має право не лише на врахування до страхового стажу періодів роботи, а й виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998, оскільки саме цей період є найбільш вигідним для обрахунку пенсії - у такому разі застосовується показник індивідуального коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

Тож, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що пенсіонеру, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі наведених положень Закону № 1058-ІV, надано право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29 червня 2022 року у справі №160/1052/19, Верховним Судом розглядалось питання визначення коефіцієнта заробітної плати для перерахунку пенсії особі, яка після призначення пенсії продовжила працювати.

Верховний Суд зазначив, що чинне законодавства не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку. Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року відповідач повинен був брати до уваги заробітну плату (коефіцієнт), з якої була призначена пенсія.

На переконання колегії суддів, при перерахунку пенсії працюючого пенсіонера ОСОБА_1 , із врахуванням до страхового його стажу періодів роботи, підлягає застосуванню найбільш вигідний показник індивідуального коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з огляду на що, позивач, реалізуючи своє право на обрання заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія, просить обчислювати пенсію виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

З урахуванням викладеного та висновків, викладених у постанові Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,50788.

Чинне законодавства не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку.

У даному ж випадку, відповідач самостійно визначив коефіцієнт/періоди страхового стажу, з якого обчислена зарплата без участі, згоди та бажання позивача, що призвело до зменшення коефіцієнту зарплати. Протилежного суду не доведено.

Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

Я.М. Василенко