Справа № 640/3487/22
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/3487/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), яким просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68089351 від 19.01.2022 винесену старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Житніковим С.С.

В обгрунтування позовної заяви зазначено, що 20.12.2022 з повідомлень на додаток «Дія» встановленого в особистому телефоні ОСОБА_1 (надалі - Позивач) стало відомо про винесення Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в особі старшого державного виконавця Житніковим С.С. (надалі - Відповідач) постанови про відкриття виконавчого провадження № 68089351 від 19.01.2022, постанови про арешт майна боржника ВП №68089351 від 19.01.2022 та постанову про арешт коштів боржника ВП №68089351 від 19.01.2022, як примусове стягнення недоїмки зі сплати ЄСВ у розмірі 21356,52 грн., згідно вимоги ГУ ДПС у м. Києві №Ф-23502-17У від 15.05.2019 та заблоковано особисті рахунки на банківській карті позивача.

Після особистого звернення до відповідача, 21.01.2022 позивачу було надано копію виконавчого документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження №68089351 від 19.01.2022, а саме Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23502-17У від 15.05.2019ГУ ДПС у м. Києві з повідомленням, що станом на 26.11.2021 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 21356,52 грн. з зазначенням дати набрання чинності вимогою - 26.11.21.

Позивач наголошує, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), дійсно перебував на обліку в ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ у Солом нському районі), як фізична особа підприємець, з 21.05.2015 до 26.08.2020 (дата проведення державної реєстрації припинення), із них на спрощеній системі оподаткування з 01.07.2015 30.06.2017.

Однак протягом тривалого часу, а саме з 01.01.2017 по 26.08.2020 (дата внесення відомостей до ЄДР про припинення) не здійснював господарської (підприємницької) діяльності, як ФОП. У цей період часу Позивач припинив звітувати, як ФОП, за відсутності доходів які б підлягали обкладенню податком на доходи фізичних осіб та Єдиного соціального внеску.

Як протягом всього часу відсутності здійснення господарської діяльності у період з 01.01.2017 по 26.08.2020 так і по теперішній час Позивач не отримував жодних рішень/вимог від контролюючого органу про нарахування недоїмки зі сплати податків, у т.ч. ЄCB.

Ознайомившись з Виконавчим документом - Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23502-17У від 15.05.2019 ГУ ДПС у м. Києві, Позивач вважає, що виконавче провадження ВП №68089351 від 19.01.2022 відкрито з грубим порушенням чинного законодавства, що дає підстави для визнання Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68089351 від 19.01.2022, та як наслідок похідних: Постанови про арешт майна боржника ВП №68089351 від 19.01.2022 та Постанову про арешт коштів боржника ВП 68089351 від 19.01.2022 протиправним в судовому порядку та їх скасування.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким не погодився з доводами позивача та просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

На виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №68089351 з примусового виконання вимоги № Ф-23502-17У виданої 15.05.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі сплати ЄСВ у розмірі 21356,52 грн. на користь держави.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону.

Згідно п. 2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

Відповідно до п. п. 4, 5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

При перевірці відповідності виконавчого документа, а саме вимоги № Ф-23502-17У виданої 15.05.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі сплати ЄСВ у розмірі 21356,52 грн. на користь держави, вимогам, визначеним Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ відповідає вимогам Закону, підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання відсутні.

Таким чином, виконавчий документ № Ф-23502-17У виданий 15.05.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі сплати ЄСВ у розмірі 21356,52 грн. на користь держави, пред`явлений на виконання до Відділу, відповідає вимогам до виконавчого документа, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», а тому рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є законним.

На виконання ухвали суду від 14.02.2025 Головне управління Державної податкової служби у м. Києві надало відомості, що станом на 30.04.2019, згідно з даними інформаційно комунікаційних систем Головного управління ДПС у м. Києві (далі ІКС), в інтегрованій картці платника (далі ІКП) ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 21 356,52 грн. Засобами ІКС в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-23502-17 та направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом, з повідомленням про вручення. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення листа, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-23502-17 вручена 25.05.2019. Відповідно до абз. 6, 7 п. 5 розд. VI Інструкції № 449, якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з контролюючим органом, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення контролюючого органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності). Податковий орган протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності) надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби. Таким чином, через нездійснення Позивачем жодних дій щодо погашення боргу (недоїмки) у повному обсязі протягом 10 робочих днів, а також, враховуючи факт відсутності оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-23502-17 у адміністративному порядку або в судовому протягом 10 днів, вимога набула статусу «узгоджена». Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням ДПС у м. Києві вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-23502-17 У на суму 21 356,52 грн направлено із заявою про відкриття виконавчого провадження до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року справу № 640/3487/22 прийнято до розгляду.

Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Постановою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Житніковим С.С. від 19.01.2022 відкрите виконавче провадження № 68089351 з примусового виконання вимоги № Ф-23502-17У, виданої 15.05.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі сплати ЄСВ у розмірі 21356,52 грн. на користь держави.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги позивача та доводи відповідача, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Законом України "Про виконавче проваждення" (двлі - Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1).

Статтею 3 Закону № 1404, у редакції чинної на день виникнення спірних правовідносин, визначені рішення, що підлягають примусовому виконанню:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Сттатею 4 Закону № 1404 встановлені вимоги до виконавчих документів.

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 статті 4 Закону № 1404 визначені підстави, за яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону.

Згідно п. 2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (даоі - Інструкція № 512/5), виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

Відповідно до п. п. 4, 5 розділу III Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Так, позивачем як підставу протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження № 68089351 зазначено, що податкова вимога № Ф-23502-17У виданої 15.05.2019 подана з порушенням строку, визначеного ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 1404.

Так, статею 12 Закону № 1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стосовно набрання законної сили вимогою про сплату недоїмки, суд зазначає наступне.

Статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску (частина четверта статті 25 вказаного Закону).

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абзац 6 частини четвертої статті 25 вказаного Закону).

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку (абз.7 частини четвертої статті 25 вказаного Закону).

Пунктом 5 розділу VI встановлено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Отже, обов`язок щодо надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) та узгодження боргу покладається саме на податковий орган. Однак, у цій справі відповідачем є виконавча служба, предметом спору - постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а тому питання щодо дотримання процедури повідомлення платника про наявність боргу, а не підлягає судовому контролю.

Судом встановлено, що податкова вимога № Ф-23502-17У від 15.05.2019 містить дату набрання чинності - 26.11.2021.

Аналіз Закону № 1404 вказує, що державний виконавець, за наявності відмітки у вимозі про набрання нею чинності, не наділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві вимоги про сплату боргу, її отримання позивачем та узгодження вказаної у ній сумі.

З огляду на зазначену дату набрання чинності податкової вимоги № Ф-23502-17У від 15.05.2019 та дату звернення податкового органу до відповіача з питання примусового виконання вимоги - строк, встановлений ст. 12 Закону № 1404 відповідачем не порушено.

Щодо інших доводів позивача ауд наголошує, що позивач, отримавши податкову вимогу № Ф-23502-17У від 15.05.2019 не був позбавлений правом оскаржити її у спосіб, встановлений законодавством України.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні докази, суд дійшов висновку, що доводи позивача, які були підставою звернення до суду з даним позовом, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому є законні підстави для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова