Справа № 305/198/25
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 305/198/25
Провадження по справі 2-а/305/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Веклюк А.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся у суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06 січня 2025 року постановою № 2384, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме що «06.01.2025 року близько 10.30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки надісланої засобами поштового зв`язку № 352, яка була надіслана поштою та була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.12.2024, як адресат відсутній за вказаною адресою. Своєю неявкою позивач порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка визначає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Підставою для прийняття постанови є протокол про адміністративне правопорушення №2384 від 06.01.2025, складений відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_3 . З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що не допускав порушення вимог діючого законодавства та не скоював адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував, повідомлень про надходження повістки на його адресу не отримував, телефонних дзвінків про виклик до ТЦК або про надходження на його адресу повістки також не отримував. Разом з тим, SMS-повідомлень на свій номер телефону не отримував, на адресу електронної пошти ніяких повідомлень також не приходило. В період часу з 07.10.24 по 31.12.2024 року позивач перебував за кордоном на лікуванні, але в цей час вдома за місцем мого проживання та реєстрації весь час була дружина, діти та мати. Тобто, жодних перешкод для вручення повістки не існувало. Бланку повідомлення про надходження поштового відправлення в абонентській поштовій скриньці ні позивачем, ні його сім`єю виявлено не було. ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Ця адреса вказана в його персональних облікових даних, які містяться в реєстрі «Оберіг» та в мобільному застосунку «Резерв+». Місце проживання не змінював. Військово-облікові дані позивачем було оновлено вчасно, а саме 05.07.2024. Номер телефону та адресу електронної пошти також не змінював. Про те, що на його адресу була надіслана повістка, позивач дізнався 31.12.2024 року, коли повертався після лікування в Україну, де йому повідомили про перебування в розшуку та вручили повістку до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час складання протоколу № 2384 та винесення щодо позивача постанови за цим же номером від 06.01.2024 року, останній присутній не був, про що свідчить відсутність його підпису та пояснень, вказаних документах. Так, дійсно, 06.01.2025 року він був присутній у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак його ніхто не ставив до відома та не повідомляв що про складання протоколу, та в подальшому винесено постанову № 2384. Щодо пропуску строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів зазначає наступне. Оскаржувану постанову він отримав 16 січня 2025 року, коли особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням надати консультацію щодо відновлення даних та в мобільному застосунку «Резерв+». На розгляді протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та винесення оскаржуваної постанови Позивач присутній не був, оскільки про такий розгляд не повідомлявся. Тому наявні достатні підстави для поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

У зв`язку з викладеним позивач просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Крім того, позивач просить скасувати постанову № 2384 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 06.01.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000, 00 гривень та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення; стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Поштак Ю.С. у судове засідання не з`явилися. Натомість через канцелярію суду подали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Проте, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі відповідача, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. Крім того, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним. Так, 06.01.2025 року близько 10:30 години, ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де при звірці його військово-облікових даних, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки №1367893 від 23.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.12.2024 року о 09-00 годині, номер поштового відправлення №52, яка була йому надіслана 27.11.2024 року засобами поштового зв`язку та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 06.12.2024 року як адресат відсутній за вказаною адресою, про що було складено відповідний протокол №2384 від 06.01.2025 року. Своєю неявкою, ОСОБА_1 порушив вимоги абз.1 ч. 1 та абз. 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, гр. ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином в розумінні пункту 41 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року та вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Того ж дня, 06.01.2025 року, о 17:00 годині, матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення, були передані на розгляд начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що ОСОБА_1 був проінформований та засвідчив це своїм особистим підписом у протоколі №2384 від 06.01.2025 року, другий примірник протоколу ОСОБА_1 було вручено, що він також засвідчив власним підписом, права та обов`язки особи, що притягається до адміністративної відповідальності та зміст ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснено, що він також засвідчив власним підписом у протоколі №2384 від 06.01.2025 року. За отриманням копії постанови ОСОБА_1 з`явився 16.01.2025 і йому було вручено копію постанови №2384 від 06.01.2025 року, про що він особисто розписався у вказаній постанові 16.01.2025, засвідчивши це особистим підписом. Позивач визнає той факт, що він скористався своїм правом на виїзд за кордон, тобто будучи військовозобов`язаним, залишив адресу свого задекларованого місця проживання, виїхав за кордон та не повідомив про це ІНФОРМАЦІЯ_4 де він перебуває на обліку. Його відсутність за адресою його задекларованого місця проживання підтверджується зокрема, поясненнями до протоколу №2384 від 06.01.2024. Крім того, позивач не надав доказів поважності причин неявки саме 09.12.2024р до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт того, що позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 06.01.2025р. жодним чином не скасовує його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 210-1 КУпАП та не є поважною причиною неявки за викликом у минулому. У зв`язку з чим представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; судові витрати залишити за позивачем.

Дослідивши матеріали справи та додані до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно до повістки №1367893 від 23.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.12.2024 року о 09 годині для уточнення даних.

Відповідно до опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 352 ОСОБА_1 було направлено повістку №1367893 від 23.11.2024 на адресу зареєстрованого місця проживання позивача.

Відповідно до трекінгу відправлень Укрпошти, поштове відправлення № 352 06.12.2024 року повернено відправнику за відсутністю адресата за вказаною адресою.

Протоколом №2384 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 06.01.2025 встановлено, що 06.01.2025 близько 10:30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки надісланої засобами поштового зв`язку № 352, яка була йому надіслана поштою та повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.12.2024, як адресат відсутній за вказаною адресою. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка визначає, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце,зазначені в повістці. Отже ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається з постанови №2384 від 06.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, на громадянина ОСОБА_1 постановлено накласти штраф у сумі 17 000 гривень.

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 09.01.2024, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби на підставі довідки ВЛК від 05.01.2024 року №5/11, підлягає повторному медичному пересвідченю 05.01.2029.

Відповідно до скріншоту з додатку «Резерв+», адреса проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , відстрочка до 05.01.2026, дата уточнення даних 05.07.2024.

Згідно копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебував за кордоном з 07.10.2024 по 31.12.2024.

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 22.09.2012, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 22.09.2012, прізвище дружини після укладення любу « ОСОБА_6 ».

Згідно свідоцтв про народження НОМЕР_4 від 25.05.2009, НОМЕР_5 від 15.10.2012, у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народились діти- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 14.08.2015 у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 народилась ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_7 від 12.02.2013, ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_12 .

Вирішуючи позовну заяву ОСОБА_1 суд керується наступними положеннями законодавства.

Щодо поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови №2384, дана постанова прийнята 06 січня 2025 року. Вказану постанову позивач отримав 16 січня 2025 року, про що зазначено у самій постанові.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 20 січня 2025 року, тобто у десятиденний строк після отримання спірної постанови.

За таких обставин суд приходить до висновку про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23 лютого 2022 р. №154 (далі - Положення № 154), - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій в особливий період.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення і скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-УІІІ.

У розумінні ст.1 Закону № 389-УІІІ, воєнним станом вважається особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно із Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України №2105-ІХ від 24 лютого 2022 р., оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували станом на дату винесення оскаржуваної позивачем постанови, та продовжують існувати на час розгляду даної справи).

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Також у ст. 17 Закону України «Про оборону України» передбачено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Аналогічне передбачено у п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Також цією статтею передбачено, що має бути зазначено у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; місце, день і час явки за викликом; підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки).

Згідно із положеннями п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Положеннями п. 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи відповідачем долучено докази на підтвердження факту надсилання повістки ОСОБА_1 на 09.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 та повернення її 06.12.2024 у зв`язку із неврученням через відсутність адресата.

Тобто, у даному випадку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання є днем вручення повістки про виклик до ТЦК та СП.

Також суд зауважує, що жодних поважних причин неприбуття, визначених ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_1 не вказує, а факт неотримання повістки та проставлення відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного.

Більше того, сам позивач не заперечує свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання суду військовозобов`язаний, вказавши адресу місця проживання під час уточнення облікових даних повинен отримувати направлені йому на цю поштову адресу повідомлення. Відмова від отримання чи не вжиття заходів для отримання надісланих на цю адресу повідомлень, у тому числі повісток, не може вважатися добросовісною поведінко.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача про перебування останнього за кордоном на лікуванні в період часу, коли надійшла повістка, оскільки необхідність оперативного оповіщення військовозобов`язаних, та виконання ними свого військового обов`язку є важливою та нагальною справою під час особливого періоду в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та відповідає інтересам усього суспільства. Крім того, жодного доказу про те, що позивач був саме на лікуванні, суду не надано.

Наявність у позивача відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд не приймає як обставину, яка звільняє останнього від обов`язку з`являтись за викликом до зазначеного органу військового управління. Таке твердження позивача не ґрунтується на нормах закону та не може бути оцінено як поважна причина неявки.

Також необґрунтованими є посилання на уточнення вчасно облікових даних та проходження ВЛК, оскільки ОСОБА_1 ставиться у вину факт неявки на виклик до ТЦК та СП, а не порушення порядку оновлення облікових даних чи не проходження ВЛК.

Щодо можливого невиконання оператором поштового зв`язку п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд зазначає, що відповідно до Положення про ТЦК та СП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не уповноважені здійснювати доставку поштової кореспонденції. Чинним законодавством не передбачено обов`язку відповідача перевіряти виконання оператором поштового зв`язку вказаних Правил під час доставки рекомендованих листів з позначкою «повістка ТЦК».

А тому, на переконання суду, невиконання чи неналежне виконання оператором поштового зв`язку п. 82 Правил, не може свідчити про протиправність дій територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі використання ним як доказу повернутого рекомендованого листа із зазначенням дати проставлення відмітки про причину його повернення. Натомість, військовозобов`язаний вправі здійснювати захист своїх порушених прав та інтересів, яке спричинене неправомірними діями чи бездіяльністю оператора поштового зв`язку, в судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що в силу вищевказаних норм позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою №1367893 від 23.11.2024, оскільки він вважається належним чином повідомленим про його виклик, а також відсутні поважні причин його неприбуття, чого ним зроблено не було та у зв`язку з чим він допустив порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд доходить висновку, що відповідачем обґрунтовано з дотриманням вимог чинного законодавства, наявності доказів вчинення адміністративного правопорушення, визнано винуватим ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.139 КАСУ слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, ст. 55 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, керуючись ст.ст. 9, 210-1, 235, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 90, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_1 .

Представник позивача Поштак Юстина Степанівна, юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.