Справа № 320/12758/24
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року м.Київ справа №320/12758/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та періодів роботи на прокурорських посадах для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді половинистроку навчання у вищих юридичних начальних закладах (з 01.09.1995 по 17.07.1999 -денна форма у Вищій школі права при Інституті держави і права імені В.М.КорецькогоНАН України; з 01.09.1999 по 23.06.2000 - денна форма у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка) та періоди роботи на прокурорських посадах: з 07.11.2000 по 01.10.2001 - посада помічника прокурора, з 02.10.2001 по 27.11.2002 - посада помічника прокурора, з 28.11.2002 по 23.01.2007 - посада старшого помічника прокурора, з 24.01.2007 по 01.07.2008 - посада прокурора відділу та здійснити з 10 листопада 2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше випаленихсум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що при призначенні довічного грошового утримання, відповідач, виходячи з приписів Закону «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII протиправно не включив до вислуги роківполовину строку навчання у вищому навчальному закладі та періоди роботи на прокурорських посадах, унаслідок прийняття спірного рішення суттєво порушено право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки його розмір зменшено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне грошове утримання як суддя у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII виходячи з 50% від суддівської винагороди.

Позивач звернувся до відповідача із вимогою зарахувати до стажу роботи на посаді судді половину часу навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоди роботи на прокурорських посадах.

Відповідач листом від 31.01.2024 № 3695-3811/Ж-02/8-2600/24, що для зарахування до стажу роботи на посаді судді та для визначення відсотків суддівської винагороди судді, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та періодівроботи на прокурорських посадах, відсутні законні підстави.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Спір в даній справі полягає у вірному обрахунку суддівського стажу позивача: на думку останнього, до такого стажу повинен включатись календарний період проходження ним строкової військової служби, половина строку навчання на юридичному факультеті, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді та стаж роботи на посаді помічника і старшого помічника прокурора. В свою чергу, в залежності від розміру суддівського стажу, визначається і відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по відношенню до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як визначено ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

В п. 34 абз. 4 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього ж Закону передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічну норму містив і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (п. 11 Перехідних положень цього Закону в редакції станом на момент набрання ним чинності).

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 р. № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з п. 3-1 абз. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (діяла одночасно з Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862 і втратила чинність 1 січня 2012 р.), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, вищенаведені нормативні акти передбачали, що за умови, якщо особа пропрацювала безпосередньо на посаді судді не менше 10 років, до її суддівського стажу включається період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Стаж роботи судді слід визначати за тим законом, який діяв на час здобуття такого стажу. Таке правове регулювання є цілком логічним і послідовним, адже правові норми мають часові межі своєї дії і під час чинності нормативного акту, саме ним визначаються права та обов`язки особи, а подальша втрата чинності нормативним актом не призводить до "автоматичної" відміни або втрати тих гарантій, які особа набула за час його дії. Протилежний підхід суперечить принципам соціальної і правової держави, які закріплені в ст. 1 Конституції України та створював би правову невизначеність у правовідносинах.

Відповідно до запису в трудовій книжці позивача, в період з 07.11.2000 по 01.10.2001 обіймала посаду помічника прокурора, з 02.10.2001 по 27.11.2002 - помічника прокурора, з 28.11.2002 по 23.01.2007 - старшого помічника прокурора. з 24.01.2007 по 01.07.2008 - прокурора відділу.

Водночас, як вбачається з наявних матеріалів, з 01.09.1995 по 17.07.1999 рік позивач навчався у Вищій школі права при Інституті держави і права імені В. М. Корецького НАН України, а 01.09.1999 по 23.06.2000 у Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач протиправно не зарахував до стажу позивача , який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою навчання.

Стаття 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII передбачає, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ст. 43 ч. 4 абз. 2 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За приписами ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 р. № 1789-XII під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, статті 46-1, статті 46-2, 46-3, 46-4, частині першій статті 47, статтях 48, 48-1, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, стаж роботи позивача на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора, зараховується до його суддівського стажу.

Так як в частині стажу, набутого позивачем на суддівських посадах 26 років10 місяців і 8 днів, спору між сторонами не існує і з урахуванням висновку суду в про наявність визначених законом підстав для включення до суддівського стажу позивача календарного періоду, половини строку навчання у Вищій школі права при Інституті держави і права імені В. М. Корецького НАН України, та у 01.09.1999 по 23.06.2000 у Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді та стажу роботи на посаді з 07.11.2000 по 01.10.2001 обіймала посаду помічника прокурора, з 02.10.2001 по 27.11.2002 - помічника прокурора, з 28.11.2002 по 23.01.2007 - старшого помічника прокурора. з 24.01.2007 по 01.07.2008 - прокурора відділу і саме виходячи з цього стажу відповідачу повинно розрахувати відсоток при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача.

Також суд звертає увагу відповідача на наступне.

При зверненні до відповідача, серед інших документів позивач подавав розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складений Деснянського районного судум. Києва, а також рішення Вищої ради правосуддя від 12.10.2023 № 972/0/15-23.

В цих документах, суддівський стаж позивача обраховано з урахуванням періоду половини строку навчання на юридичному факультеті, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді та стажу роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора.

Стаття 131 п. 4 Конституції України передбачає, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Аналогічні повноваження закріплені за цим органом ст. 3 ч. 1 п. 6 Закону України "Про вищу раду правосуддя".

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя (ст. 56 ч. 1 Закону України "Про вищу раду правосуддя").

Виходячи з цих норм, саме Вища рада правосуддя є єдиними компетентним органом, який вправі визначати суддівський стаж при виході судді у відставку.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 12.10.2023 № 972/0/15-23прямо вказано, що при розгляді заяви позивача про відставку, Вища рада правосуддя обчислила суддівський стаж позивача в 25 років 4 місяці і 8днів.

Суд наголошує, що відповідач ні за яких обставин не вправі ревізувати висновки Вищої ради правосуддя щодо обрахунку суддівського стажу позивача та підмінювати його власним розрахунком, що є грубим протиправним втручанням в роботу конституційного органу і порушує принцип розподілу влади.

Як визначено ст. 142 ч. 1-3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розраховується за такою формулою: після виходу у відставку, суддя отримує 50% від суддівської винагороди, яка виплачується працюючому на аналогічній посаді судді. У разі, якщо стаж роботи судді у відставці складає більше 20 років, за кожен повний рік роботи суддею понад цей строк, розмір утримання збільшується на 2% без обмеження максимальним розміром.

За таким розрахунком, виходячи з того, що позивач має 26 повних років суддівського стажу, розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен складати 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 2% за 6 років, тобто +12% = 62%).

З таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючивикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 у справі "Чуйкіна проти України" (Chuykina v. Ukraine) зазначив, щопроцесуальнігарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатисядо суду з позовомщодосвоїхцивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенціївтілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільнихпитань становить один з йогоаспектів (рішення у справі "Голдерпроти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадженнясаме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Вонобуло б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до судуцивільнийпозов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішенняу справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia) та "Кутічпроти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Частиною 2 ст. 2 КАС Українипередбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, щовизначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючивсім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9, 77 КАС Українирозгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїхдоказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійтивисновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовнихвимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 1 211,20 грн судового збору за подання даного адміністративного позову, що підтверджується квитанцією від 19.03.2024.

Відтак у зв`язку із задоволенням позову суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та періодів роботи на прокурорських посадах для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

3. Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у вищих юридичних начальних закладах (з 01.09.1995 по 17.07.1999 -денна форма у Вищій школі права при Інституті держави і права імені В.М.КорецькогоНАН України; з 01.09.1999 по 23.06.2000 - денна форма у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка) та періоди роботи на прокурорських посадах: з 07.11.2000 по 01.10.2001 - посада помічника прокурора, з 02.10.2001 по 27.11.2002 - посада помічника прокурора, з 28.11.2002 по 23.01.2007 - посада старшого помічника прокурора, з 24.01.2007 по 01.07.2008 - посада прокурора відділу та здійснити з 10 листопада 2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше випаленихсум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ()судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.