Справа № 400/4084/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4084/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року (суддя Мельник О.М., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 17.09.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

01.05.2024 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає у нездійсненні перерахунку вислуги років служби та пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок вислуги років служби ОСОБА_1 , що становить всього 25 років 09 місяців 06 днів

- здійснити з 01.03.2024 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» статті 12 та за правилами пункту «а» статті 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 70% грошового забезпечення, та виплатити різницю з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років згідно з п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років згідно з п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.03.2024, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням в частині відмови у задоволенні позову позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що приписами Закону №2262 та Постанови №393 визнано дві підстави зарахування періодів навчання, а саме: «..додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на .... службу до органів ... Державної кримінально-виконавчої служби, .... або до призначення на відповідну посаду ...». Тобто, законодавцем використано сполучник «або», який виражає альтернативу, необхідність вибору однієї з двох можливостей, що виключають одна одну. Отож, оскільки позивач навчався у технікумі на денній формі навчання в Державній кримінально - виконавчій службі України, то, відповідно до ч. 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ, є підстави для зарахування до вислуги років додатково час навчання 01 (один) рік 06 (шість) місяців 00 днів.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржував, проте надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 01.09.1987 по 28.02.1991 ОСОБА_1 навчався у Мигійському радгосп-технікумі на денної формі навчання.

11.09.2000 ОСОБА_1 вступив на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України.

10.05.2017 ОСОБА_1 був звільнений зі служби через хворобу.

Згідно витягу з наказу від 10.05.2017 року №63/ОС-17, виданого ДУ Арбузинська ВК №83, вислуга років позивача на день звільнення 10 травня 2017 року становить:

- в календарному обчисленні 18 (вісімнадцять) років 08 (вісім) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів, з них у ДКВС: 16 (шістнадцять) років 07 (сім) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів; загальний страховий стаж: 28 (двадцять вісім) років 09 (дев`ять) місяців 17 (сімнадцять) днів.

В даному наказі від 10.05.2017 року №63/ОС-17 відсутні відомості щодо пільгового обчислення вислуги років.

На звернення позивача видано довідку №8/1-108 від 30.01.2024 року, згідно якої вислуга років на день звільнення 10 травня 2017 року становить:

- в календарному обчисленні 18 (вісімнадцять) років 08 (вісім) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів, з них у ДКВС: 16 (шістнадцять) років 07 (сім) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів;

- в пільговому обчисленні 24 (двадцять чотири) роки 03(три) місяці 06 (шість) днів;

- загальний страховий стаж: 28 (двадцять вісім) років 09 (дев`ять) місяців 17 (сімнадцять) днів.

З метою перерахунку пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, за правилами пункту а) статті 13 Закону №2262-ХІІ, ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Листом Головного управління від 26.03.2024 року заявнику було відмовлено.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду, у якому також просив зобов`язати відповідача додатково зарахувати до вислугу років час навчання у технікумі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в часині зобов`язання відповідача зарахувати до вислуги років в календарному обчисленні строк навчання в Мигійському радгосп-технікумі із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби суд першої інстанції виходив з того, що до вислуги років зараховується час навчання у цивільних закладах освіти у разі якщо після закінчення них присвоюється офіцерське (спеціальне) звання до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду. Оскільки після закінчення даного навчального закладу офіцерське (спеціальне) звання позивачу не присвоювалось, суд визнав необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону №2262-ХІІ до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до ст. 171 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактам, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

На підставі аналізу наведених вище норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, слідує, що до вислуги років цим особам додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Тобто визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу або призначення на посаду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі №823/1330/16.

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, після закінчення навчання у Мигійському радгосп-технікумі, позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, на відповідну посаду він також не призначався.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування до вислуги років позивача часу його навчання в Мигійському радгосп-технікумі.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов