Справа № 340/484/25
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/484/25

Суддя Кіровоградського окружний адміністративний суду Притула К.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог вказано про те, що Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ у Кіровоградській області) у відповідь на звернення Позивача листом № 7436-7375/Ш-02/8-1100/24 від 16 серпня 2024 року у виплаті грошової допомоги відмовлено. Зазначено, що враховуючи те, що в період з 15.12.2010 по 14.01.2024 вона отримувала пенсію за вислугу років та пенсію за віком призначено з 15.01.2024, підстав для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 відсутні.

Позивач вважає, що має право на отримання допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, оскільки строк призначення пенсії за вислугу років складає лише один день, оскільки нею було подано заяву про зняття з обліку у пенсійних органах у звязку із працевлаштуванням, таку пенсію вона фактично не отримувала, а відмова ГУ ПФУ у Кіровоградській області у виплаті їй грошової допомоги є безпідставною та такою, що порушує її права та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву (а.с.54).

10.02.2025 (вх. № 3218/25) до суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону № 1788, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Враховуючи наведені вище норми законодавства та враховуючи те, що позивач з 15.12.2010 отримувала пенсію за вислугу років та пенсію за віком призначену з 15.01.2024, підстав для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058, відсутні.

Таким чином, головне управління діяло в межах своїх повноважень та на підставі чинних нормативно-правових актів України.

19.02.2025 (вх.№4115/25) до суду представником позивача подано відповідь на відзив.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 з 15.12.2010 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, згідно з матеріалами пенсійної справи №133333 ОСОБА_1 16.12.2010 подано заяву про припинення виплати пенсії у зв`язку з її працевлаштуванням за спеціальністю відповідно до витягу з наказу № 157-к по Відділу освіти Добровеличківської райдержадміністрації від 15.12.2010 (а.с.33)

Розпорядженням органу ПФУ у Добровеличківському районі Кіровоградської області від 22.12.2010 ОСОБА_1 знято з обліку в органах Пенсійного Фонду України у зв`язку з відсутністю підстав призначення пенсії за вислугу років (а.с.36).

В подальшому, після досягнення шестидесятирічного віку, 15.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком.

За результатами розгляду зазначеної заяви, Позивача з 15.01.2024 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, позивач звернулась із заявою про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом №7436-7375/Ш-02/8-1100/24 від 18.08.202, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовило у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на те, що позивач отримувала раніше пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі -Закон №1058-ІV).

Частиною 1 Закону №1058-IV врегульовано відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років, з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців, з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV (далі Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду у від 09.12.2021 у справі №264/6871/16-а, від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Судом встановлено, що на момент досягнення шестидесятирічного віку ОСОБА_1 працювала на посаді вчителя української мови та літератури Олександрівської філії Липнязького ліцею імені Юрія Обжеляна Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, що підтверджується записами трудової книжки останньої від 01.09.2021.

Отже, в день досягнення пенсійного віку позивач працювала в закладі комунальної форми власності на посаді, яка належить до категорії працівників освіти та станом на день звернення за призначенням пенсії за віком її страховий стаж становив 42 роки 4 місяці.

Суд звертає свою увагу на те, що наявність у ОСОБА_1 розміру страхового стажу, який становить більше 30 років, не заперечується Відповідачем та, більше того, зазначається ним самим у листі від 16.08.2024 № 7436-7375/ш-02/8-1100/24.

Суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується також з неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

ОСОБА_1 з 15.12.2010 призначено пенсію за вислугу років.

В подальшому, у зв`язку із працевлаштуванням 16.12.2010 на посаду, перебування на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, останню знято з обліку органів Пенсійного фонду України.

При цьому, як встановлено судом, позивач ані пенсії за вислугу років, ані будь-якого іншого виду пенсії до моменту призначення пенсії за віком не отримувала.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17 зробив висновок про те, що пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV встановлені три обов`язкові обставини, які зумовлюють виникнення права на її отримання, а саме:

1) наявність у позивача необхідного спеціального стажу роботи, з огляду на віднесення посади вчителя-логопеда до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

2) вихід позивача на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності;

3) неотримання позивачем до момента виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Пункт 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV пов`язує позбавлення права на отримання одноразової грошової допомоги з фактом отримання особою будь-якої іншої пенсії до виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не з фактом призначення іншої пенсії.

Аналізуючи пункт 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV та пункту 5 Порядку № 1191, суд приходить до висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Як вже встановлено судом ОСОБА_1 одразу після призначення їй 15.12.2010 пенсії за вислугу років виявлено бажання продовжити працювати за спеціальністю, а відтак остання не отримувала жодних грошових коштів у зв`язку із призначеною їй пенсією за вислугу років, що підтверджується матералами справи.

Суд погоджується з твердженням представника позивача, що факт призначення пенсії за вислугу років не має бути поставлений в залежність від права останньої на виплату одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій за віком з урахуванням перерахованого розміру пенсії за віком, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Фактичні обставини справи свідчать про те, що Позивач, при досягненні нею пенсійного віку працювала на посаді, яка дає право на пенсію за вислугою років, згідно Постанови № 909, страховий стаж останньої становить 42 роки 4 місяці, а також вона не отримувала до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії.

Зазначене у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати, що Позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки.

Інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачкою грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач не зазначив.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У даному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішено.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Присудити на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області судовий збір у сумі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА