Справа № 140/5324/24
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2025 року

м. Київ

справа №140/5324/24

адміністративне провадження № К/990/9158/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року

у справі №140/5324/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл»

до Головного управління ДПС у Волинській області

про визнання протиправними дій та скасування наказу,-

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №140/5324/24, предметом спору у якій є визнання протиправними дій ГУ ДПС у Волинській області щодо організації та проведення фактичної перевірки за адресою: 43000, м.Луцьк, вул.Лідавська, 2; визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС у Волинській області від 08 лютого 2024 року №509-п «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл»; визнання протиправними та скасування розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 09 лютого 2024 року №132679, №132680, №132681 про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900188 від 11 грудня 2019 року, на право зберігання пального за місцем реєстрації №1900059 від 24 грудня 2019 року, на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі №00059 від 03 червня 2020 року у зв`язку з встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданих ліцензіях; зобов`язання відповідача поновити дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900188 від 11 грудня 2019 року, на право зберігання пального за місцем реєстрації №1900059 від 24 грудня 2019 року, на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі №00059 від 03 червня 2020 року з 09 лютого 2024 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області 09 лютого 2024 року № 31-р «Про видачу, відмову у видачі, поновлення, анулювання ліцензій та дублікатів ліцензій на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах пальним та зберігання пального, видачу дублікатів, довідок про внесення місць зберігання до Єдиного Державного реєстру» та від 09 лютого 2024 року внутрішні номера №132680, №132679, №132681 про анулювання: ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі суб`єкту господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл», реєстраційний номер 00059, терміном дії з 03 червня 2020 року по 03 червня 2025 року за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2; ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл», реєстраційний номер 1900188, терміном дії з 31 грудня 2019 року по 31 грудня 2024 року за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул.Лідавська, 2, автозаправочна станція; ліцензії на право зберігання пального суб`єкту господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл», реєстраційний номер 19000059, терміном дії з 31 грудня 2019 року по 31 грудня 2024 року за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №140/5324/24, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Згідно пункту 8 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Так, у касаційній скарзі заявник посилався на те, що подана ним касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, скаржником не обґрунтовано.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованими, наведені скаржником в касаційній скарзі обставини не дають підстав для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 243, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №140/5324/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними дій та скасування наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіР.Ф. Ханова Л.І. Бившева В.В. Хохуляк