Справа № 440/3452/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 р. Справа № 440/3452/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2024, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 26.09.24 по справі № 440/3452/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 14.12.2023 року № 05 про нарахування штрафу у розмірі 36 769,89 грн за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 14.12.2023 року № 05 про застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн. за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 14.12.2023 року № 05 про нарахування 510,00 грн за платежем: Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 11.03.2024 року № 5 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в сумі 720 281,77 грн (727 081,77 - 6 800) за платежем: Штрафні санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області № 05 від 14.12.2023 року про застосування штрафних санкцій в сумі 8 131,68 грн. за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області № 5 від 07.03.2024 року про застосування штрафних санкцій в сумі 30 219,92 грн. за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність та необґрунтованість винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, як таких, що прийняті за відсутності допущення порушень з боку ФОП ОСОБА_1 .

Так, всі виписані ФОП ОСОБА_1 10 податкових накладних, про які зазначено в акті перевірки, були зареєстровані у період з 11.03.2022 по 18.03.2022, що підтверджується відповідними квитанціями, тобто своєчасно, а відтак нарахування штрафу у розмірі 36 769,89 грн з ПДВ на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.12.2023 № 05 є незаконним.

Також неправомірним є і застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн з ПДВ за податковим повідомленням-рішенням від 14.12.2023 № 05, оскільки податкова декларація за січень 2021 року була подана вчасно, про що свідчить відповідна квитанція. Що стосується податкових декларацій з податку на додану вартість за період січень, березень, травень 2022 року, то причиною їх несвоєчасного подання є військові дії та введення на території України воєнного стану, який слугує обставиною непереборної сили та є підставою для звільнення від відповідальності.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.12.2023 № 05 про нарахування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн за платежем: Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зауважила, що висновок контролюючого органу про неподання позивачем до контролюючих органів за період з 01.01.2018 по 31.12.2022 по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, що до них приєднані, не відповідає дійсності, так як передача звітів відбувається автоматично і інформація про таку передачу зберігається на серверах в електронному вигляді 3 роки. До того ж, у випадку неподання звітності протягом 75 годин, касовий апарат блокується, чого у свою чергу не відбулося.

З приводу податкового повідомлення-рішення від 11.03.2024 № 5 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в сумі 720 281,77 грн за платежем: Штрафні санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» вказала, що у 2022 році позивачем, серед іншого, здійснювався продаж алкогольних напоїв, придбаних до 01.01.2022, тобто маркованих акцизними марками старого зразка без ознак підробки, а тому висновок контролюючого органу у вказаній частині є помилковим. Крім того, інформація з електронних копій розрахункових документів, що надходять по дротових та/або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС, не може бути беззаперечним доказом реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Необґрунтованим є і висновок відповідача про здійснення ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді продажу алкогольних напоїв за ціною, нижчою мінімально встановлених роздрібних цін, як таких, що не підтверджено належними доказами.

Щодо рішення № 05 від 14.12.2023 про застосування штрафних санкцій в сумі 8 131,68 грн внаслідок донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску пояснила, що за результатами господарської діяльності за 2018 рік ФОП ОСОБА_1 було задекларовано суму чистого оподаткованого доходу у розмірі 118600,54 грн, а відтак, сума ЄСВ, що сплачується ФОП за результатами річного декларування за 2018 рік становить 26092,12 грн, що і було сплачено позивачем до бюджету. Така ж ситуація склалася і за результатами господарської діяльності за 2020 рік, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 задекларувала суму чистого оподаткованого доходу у розмірі 506215,45 грн, та відповідно сплатила суму ЄСВ у розмірі 111367,40 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 по справі № 440/3452/24 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 11.03.2024 року № 5 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в сумі 720 281,77 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 14.12.2023 року № 05 про застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 7206,22 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 у справі № 440/3652/24 у вказаній частині та винести нове, яким у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю; судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.п.49.18.1. п.49.18 ст.49, п.п. 226.3, п.п. 226.7, п.п. 226.9 ст.226 Податкового кодексу України, ч. 10 ст. 153 Закону України від 19.12.1995 № 481-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі по тексту Закон № 481-ВР) та порушення норм процесуального права, а саме: ст. ст. 7, 11, 72, 75, 78, 90, 242 КАС України, надання неповної та невірної правової оцінки обставинам справи та наявним у справі доказам, що свідчить про наявність підстав для скасування судового рішення.

Стосовно обґрунтованості податкового повідомлення-рішення № 05 від 14.12.2023, яким відносно позивача застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість у розмірі 340 грн зазначив, що оскільки позивачем несвоєчасно подано податкові декларації з податку на додану вартість, зокрема за січень 2021 року з граничним строком подання 20.02.2021 фактично подано 21.02.2021, за лютий 2022 року з граничним строком подання 20.03.2022 фактично подано 23.03.2022, за березень 2022 року з граничним строком подання 20.04.2022 фактично подано 22.04.2022, за травень 2022 року з граничним строком подання 20.06.2022 фактично подано 21.06.2022, у податкового органу були наявні підстави для притягнення ФОП ОСОБА_1 до фінансової відповідальності.

Наполягаючи на правомірності податкового повідомлення-рішення № 5 від 11.03.2024, переконував, що судом першої інстанції протиправно залишено поза увагою висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.09.2024 по справі № 280/6832/23, в якій останній виснувався, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема, інформація про фінансово-господарські операції платників податків, застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту) є такою, що може використовуватись контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків. Відтак, відповідач під час проведення фактичної перевірки мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій, проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Також, перевіркою було встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв протягом часу доби, на який рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу, що протиправно залишилось поза увагою суду першої інстанції.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечувала проти доводів викладених у ній, просила рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Вкотре наголосила, що декларації з податку на додану вартість за січень, березень, травень 2022 року були подані позивачем у строки, визначені положеннями підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме не пізніше 20 липня 2022 року.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 5 від 11.03.2024 стверджувала, що матеріали справи не містять жодних доказів реалізації позивачем не маркованих алкогольних напоїв, підробки марок чи використання позивачем дублікатів марок. Також, відсутні і будь-які докази повторного використання марок із зазначенням серії та номеру марки, найменування товарів, маркованих такими марками. До того ж, інформація з електронних копій розрахункових документів, що надходять по дротових та/або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС України, не може бути беззаперечним доказом реалізації позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Необґрунтованими є і висновки відповідача про продаж ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв за ціною, нижче від мінімальної роздрібної, позаяк позивач здійснював реалізацію горілки 40% спирту об`ємом 0,7л за ціною, не менше 125,16 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, ГУ ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :

- абзацу 4 пункту 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464) та пункту 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435;

- пункту 2 частини 1 статті 7 та частини 5 статті 8 Закону № 2464 в результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 116 996, 44 грн за 2018 рік та за 2020 рік;

- підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно подано податкові декларації з ПДВ за січень 2021 року, лютий, березень, травень 2022 року;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме не зареєстровано в ЄРПН 10 податкових накладних;

- частини 10 статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального", - реалізація алкогольних напоїв протягом часу доби, на який рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу;

- пункту 226.3, пункту 226.7, пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" у зв`язку із встановленням фактів реалізації алкогольних напоїв, що вважаються немаркованими на загальну суму 88 566,27 грн;

- вимог постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 внаслідок продажу алкогольних напоїв за ціною нижчою мінімально встановлених роздрібних цін;

- пункту 7 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме, не забезпечено подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Полтавській області складено акт перевірки № 11189/16-31-24-05-01/ (далі - Акт перевірки), на підставі якого винесено податкові повідомлення - рішення:

- від 14.12.2023 року № 05 про нарахування штрафу у розмірі 36 769,89 грн. за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- від 14.12.2023 року № 05 про застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн. за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- від 14.12.2023 року № 05 про нарахування 510,00 грн. за платежем: Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг;

- від 14.12.2023 року № 05 про застосування штрафних санкцій в сумі 8 131,68 грн. за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- від 14.12.2023 року № 05 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 887214,31 грн. відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 від 30.12.2023 б/н ДПС України прийнято рішення № 6168/6/99-00-06-01-03-06 від 06.03.2024, яким скасовано податкове повідомлення - рішення № 05 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 160 132,54 грн (88566,27х200%=177132,54 грн; 177132,54 грн - 17000 грн = 160132,54 грн), внаслідок чого контролюючим органом винесено нове податкове повідомлення - рішення від 11.03.2024 № 5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 727081,77 грн. відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 від 28.12.2023 б/н ДПС України прийнято рішення № 5440/6199-00-06-02-02-06 від 29.02.2024, яким відмовлено у задоволенні скарги ФОП ОСОБА_2 та зобов`язано ГУ ДПС у Полтавській області винести та направити нове рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за 2020 рік.

На виконання зазначеного рішення ДПС ГУ ДПС у Полтавській області винесено рішення № 5 від 07.03.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за 2020 рік в розмірі 30219,92 грн.

Позивач не погодився із зазначеними рішеннями ГУ ДПС у Полтавській області та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 14.12.2023 № 05 про застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості з огляду на помилковість висновку контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.п. 49.18.1. п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст.203 ПК України, оскільки ФОП ОСОБА_1 було подано податкові декларації з ПДВ за лютий, березень, травень 2022 року у строки, визначені положеннями п.п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, а саме: не пізніше 20 липня 2022 року.

Щодо податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2021 року, судом враховано, що оскільки останній день подання декларації з ПДВ за січень 2021 року припадав на вихідний день - 20.02.2021 (неділя), то кінцевим днем строку є 21.02.2021, і саме в цей день ФОП ОСОБА_1 було подано декларацію з ПДВ за січень 2021 року до контролюючого органу.

Визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення - рішення від 11.03.2024 № 5 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 17000 грн, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для застосування відносно позивача штрафних санкцій за реалізацію не маркованих алкогольних виробів, оскільки матеріали перевірки не містять жодних доказів реалізації ФОП ОСОБА_1 таких алкогольних виробів, підробки марок чи використання позивачем дублікатів марок, конкретних випадків повторного використання марок із зазначенням серії та номеру марки, найменування товарів, маркованих такими марками.

Судом визнано непропорційним застосування штрафних санкцій у розмірі 703281,77 грн за порушення ФОП ОСОБА_1 вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі по тексту Постанова № 957), оскільки така значна сума (703281,77 грн) є непропорційною до вчиненого позивачем порушення - реалізації алкогольних напоїв за мінімальною роздрібною ціною без здійснення заокруглення (по ціні 125,16 грн замість 125,20 грн).

Також, за висновком суду, матеріали перевірки не містять доказів правомірності обрахунку штрафних санкцій в розмірі, що відповідає вартості отриманої партії товарів, що в свою чергу підтверджує його необґрунтованість.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.12.2023 № 05 про нарахування штрафу у розмірі 36 769,89 грн. за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), суд першої інстанції виходив із його правомірності, так як долучені ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи квитанції свідчать про неприйняття на реєстрацію податкових накладних, а відтак, позивачем фактично не було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 10 податкових накладних, що є порушенням п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Залишаючи без змін податкове повідомлення-рішення № 05 від 14.12.2023 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування та РРО у розмірі 510 грн, судом враховано, що відповідачем долучено витяг з ІС «Податковий блок» стосовно отриманих z-звітів від ФОП ОСОБА_1 за спірний період, у якому відсутні вищезазначені z-звіти, а позивачем не наведено спростувань даного порушення та не надано доказів подання вказаних звітів органу ДПС у межах відповідних строків.

Щодо правомірності рішень Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області № 05 від 14.12.2023 року про застосування штрафних санкцій в сумі 8 131,68 грн та № 5 від 07.03.2024 року про застосування штрафних санкцій в сумі 30 219,92 грн за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску судом встановлено, що позивачем при поданні звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018, 2020 роки в графі сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, зазначалась сума мінімального страхового внеску за місяць, а не сума доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Отже, сплата позивачем єдиного внеску за 2018 рік та 2020 рік за висновком суду не спростовує факту заниження нею нарахованого єдиного внеску, відображеного у звітах, що є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 № 2464-VI.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (справа переглядається в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає таке.

Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 14.12.2023 № 05 про застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн. за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (далі ПДВ) колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок різного тлумачення сторонами визначення граничного строку подання податкової декларації з ПДВ.

Позивач вважає, що декларації з податку на додану вартість за спірні періоди, були подані позивачем у визначений підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України строк, а тому підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Так, контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022.

За результатами проведеної перевірки встановлено несвоєчасне подання податкової звітності:

- січень 2021 року із граничним терміном подання 20.02.2021, фактично подано 21.02.2021;

- лютий 2022 року із граничним терміном подання 20.03.2022, фактично подано 23.03.2022;

- березень 2022 року із граничним терміном подання 20.04.2022, фактично подано 22.04.2022;

- травень 2022 року із граничним терміном подання 20.06.2022, фактично подано 21.06.2022.

З огляду на висновки контролюючого органу про порушення позивачем підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 та п. 203.1 статті 203 ПК України у зв`язку з несвоєчасним поданням податкових декларацій з ПДВ за період січень 2021 року, лютий-березень 2022 року, травень 2022 року, контролюючим органом було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 340 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Колегія суддів зауважує, що на виконання приписів підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

На виконання приписів підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За змістом положень статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За визначенням, наведеним у пункті 137.4 статті 137 ПК України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом 49.18.4 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

За змістом статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 111.1 статті 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

В силу приписів пункту 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення не звільняє фізичну особу чи посадових (службових) осіб/ юридичної особи у передбачених законом випадках від юридичної відповідальності інших видів (пункт 111.3 статті 111 ПК України).

За змістом п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Системний аналіз викладених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку подання податкової декларації є підставою для застосування до такого платника штрафних санкцій за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану" від 3 березня 2022 року № 2118-IX, який набрав чинності 7 березня 2022 року.

Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Зокрема, підпунктами 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом № 2142-IX від 24 березня 2022 року внесено зміни у підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

Законом України від 12.05.2022 № 2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану", який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Так, відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу «Перехідні положення» ПК України (підлягає застосуванню з 27.05.2022) у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

На виконання підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі по тексту Порядок № 225).

Відповідно до пункту 3 розділу 2 Порядку № 225 до платників податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, які на дату набрання чинності цим Порядком мають можливість подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків, застосовуються такі правила.

У разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу 3 Порядку № 225 у разі прийняття контролюючим органом рішення про неможливість своєчасного виконання платником податків податкового обов`язку, визначеного цим Порядком, до такого платника податків не застосовується відповідальність, передбачена Кодексом або іншим законодавством, контроль за яким покладено на контролюючі органи, за його невиконання / несвоєчасне виконання.

Згідно із абзацом 2 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу «Перехідні положення» ПК України платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року).

Положеннями абз. 18 підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в редакції Закону № 2260-IX визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Отже, вищенаведеною нормою права, яка підлягає застосуванню з 27.05.2022, поновлено відповідальність платників податків у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок згідно з Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що звільнення від відповідальності за порушення термінів сплати податку на прибуток передбачено лише для платників податків щодо сплати суми податкового зобов`язання з податку на прибуток, граничний термін якої припадає на період починаючи з 24.02.2022 до 27.05.2022 (дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану") за умови сплати податків та зборів у строк не пізніше 1 серпня 2022 року.

Отже, якщо платником податку сплачено податкове зобов`язання після 1 серпня 2022 року, за відсутності обставин, які у розумінні пункту 124.5 статті 124 ПК України звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у контролюючого органу наявні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту статті 124 ПК України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України» від 13 грудня 2022 року № 2836-IX (далі Закон № 2836-IX), який набрав чинності 03.01.2023, підпункт 69.1 викладено в редакції, за якою, зокрема, платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, I квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року; строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року).

Колегією суддів встановлено, що податкові декларації за лютий, березень, травень 2022 року №№ , , подавались позивачем 23.03.2022, 22.04.2022 та 21.06.2022 відповідно, тобто до 20.07.2022 (дата граничного строку подання податкових декларацій з ПДВ), а тому, з огляду на положення підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України підстави для застосування відносно ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій за несвоєчасне подання вказаних податкових декларацій відсутні.

Податкову декларацію з ПДВ № за січень 2021 року з граничним строком подання 20.02.2021, позивачем фактично було подано 21.02.2021 (перший операційний робочий день, що настає за вихідним днем).

Пунктом 49.20 статті 49 Податкового кодексу України визначено: якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.

Колегія суддів враховує, що оскільки останній день подання декларації з ПДВ за січень 2021 року припадав на вихідний день - 20.02.2021 (неділя), то останнім днем строку вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем, тобто 21.02.2021, коли і було подано ФОП ОСОБА_1 вказану податкову декларацію, що свідчить про відсутність в її діях ознак протиправності.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 14.12.2023 № 05 та наявність підстав для його скасування.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що за результатами проведеної документальної перевірки контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення № 05 про збільшення грошового зобов`язання за штрафними санкціями 887214,31 грн, де 177132,54 грн штрафні санкції за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка; 6800 грн штрафні санкції за порушення заборони продажу алкогольних напоїв суб`єктами господарювання у визначений рішенням таких органів час доби; 703281,77 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими мінімальних роздрібних цін встановлених на такі напої.

Позивач не погодилась із винесеним ППР та оскаржила його до ДПС України.

За результатами розгляду справи ФОП ОСОБА_1 . Державною податковою службою України скасовано ППР ГУ ДПС у Полтавській області № 05 від 14.12.2023 в частині 160132,54 грн застосованих штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка та винесено нове податкове повідомлення-рішення від 11.03.2024 № 5 на загальну суму 727081,77 грн.

Позивачем вказане ППР оскаржується лише в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на суму 17000 грн та за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими мінімальних роздрібних цін встановлених на такі напої на суму 703281,77 грн.

В частині застосування штрафних санкцій у розмірі 6800 грн за порушення заборони продажу алкогольних напоїв суб`єктами господарювання у визначений рішенням таких органів час доби вказане податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржується.

Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 11.03.2024 № 5 в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка слід зазначити наступне.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

В силу підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі по тексту Закон № 481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

За визначенням, наведеним у пункті 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 62.1- 62.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.

Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (пункт 71.1 статті 71 ПК України).

Відповідно до пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

72.1.1. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.3. про фінансово - господарські операції платників податків;

72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Так, згідно визначення термінів наведеного у Законі № 265/95-ВР, фіскальний сервер контролюючого органу - програмно-технічний комплекс, через який реалізується фіскальна функція та який здійснює реєстрацію програмних реєстраторів розрахункових операцій, електронних розрахункових документів, електронних фіскальних звітів та електронних фіскальних звітних чеків, збереження даних щодо проведеної розрахункової операції у системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, обробки та надання доступу до інформації про розрахункові операції, проведені з використанням програмних реєстраторів розрахункових операцій, а також інтеграцію з програмними реєстраторами розрахункових операцій через програмний інтерфейс (АРІ), розміщений у відкритому вільному доступі;

електронний фіскальний звіт - це:

а) документ, створений реєстратором розрахункових операцій, який переведено у фіскальний режим роботи, що містить дані фіскального звіту, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;

б) документ, створений програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані фіскального звіту, зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;

електронна копія розрахункового документа - ідентична копія (у формі електронних даних) розрахункового документа, створеного реєстратором розрахункових операцій, яка міститься на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, та/або створена програмним реєстратором розрахункових операцій у електронній формі, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків;

електронна копія фіскального звітного чека - ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звітного чека, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.

електронна копія фіскального звіту - ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звіту, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.

Згідно з пунктом 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Положеннями статті 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

У справі що розглядається, контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, про які зазначено в акті перевірки, саме на підставі даних СОД РРО.

Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі Порядок № 477).

Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ Порядку № 477, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення документальної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення документальних перевірок платників податків.

При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення документальної перевірки.

Схожий висновок сформований Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2024 року у справі № 280/6832/23, від 20.11.2024 по справі № 440/9859/24.

Колегія суддів враховує, що ані ПК України ані Законом № 481/95- ВР не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо використання під час проведення перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Отже, твердження позивача про те, що контролюючий орган не може використовувати податкову інформацію та дані СОД РРО є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2024 по справі № 280/6832/23.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Надаючи оцінку фактичним обставинам, які зафіксовані в акті перевірки, та стали підставою прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в e-сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизу, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 11 Закону № 481/95-ВР маркування алкогольних напоїв (крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті), які реалізуються в Україні, здійснюється відповідно до Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, та має містити таку інформацію:

загальна та власна назви виробу;

найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про алкогольний напій, а для імпортованих алкогольних напоїв - найменування та місцезнаходження імпортера (у разі зміни найменування виробника у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство виробник має право зазначати на етикетці своє попереднє найменування протягом 18 місяців з дня зміни його найменування у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство);

знак для товарів і послуг;

географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

вміст спирту (% об.);

місткість посуду;

вміст цукру.

Штриховий код повинен бути нанесений на видиму сторону етикетки, або контретикетки, або пляшки (іншого посуду).

На видимій стороні етикетки, або контретикетки, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та номер ліцензії на виробництво.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7 статті 226 ПК України).

Аналіз податкового законодавства України свідчить про те, що маркування продукції маркою акцизного податку підтверджує сплату акцизу та легальність ввезення та реалізації на території України відповідних виробів.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, тютюнової сировини посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару (продукції), але не менше 17000 гривень.

Колегією суддів встановлено, що до позивача застосовано штрафні санкції за порушення абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР (встановлення факту реалізації алкогольних напоїв, що вважаються немаркованими (без марок акцизного податку встановленого зразка).

Підставою для висновку відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР слугували відомості, отримані з електронних копій розрахункових документів, що надходять по дротових та/або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС, та копії фіскальних чеків через зареєстровані касові апарати про реалізацію ФОП ОСОБА_1 у перевіряємий період алкогольних напоїв на суму 88566,27 грн.

Колегія суддів враховує, що заперечуючи проти висновків контролюючого органу, позивач не спростовує факт продажу алкогольних напоїв з акцизними марками старого зразку, а лише заперечує можливість використання такої інформації, як доказу, при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року № 1057, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за №1743/22055, затверджено Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України (далі - Порядок № 1057).

Згідно з пунктом 1.2 Порядку № 1057 визначено:

- система зберігання і збору даних РРО (далі - СЗЗД РРО) - загальнодержавна система, призначена для збору даних РРО та передачі цих даних до системи обліку даних РРО в ДПС за технологією зберігання і збору даних РРО для Державної податкової служби України;

- система обліку даних РРО (далі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 1057 суб`єкти господарювання, які використовують ПРРО, повинні передавати до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітів, електронних фіскальних звітних чеків та іншу інформацію, необхідну для обліку роботи ПРРО фіскальним сервером контролюючого органу, яка створюється засобами таких ПРРО.

Пунктами 2.1, 2.2 Порядку № 1057 передбачено, що СЗЗД РРО базується на технології зберігання і збору даних РРО для органів ДПС, розробленої Національного банку. Складовими компонентами СЗЗД РРО, яка використовує таку технологію, є: РРО з КСЕФ; РРО, що друкують контрольну стрічку з модемом; інформаційні еквайри; ЦКММ; ЦІ МБ РРО; комплекс первинної обробки даних РРО, який забезпечує декриптування і перевірку контрольно-звітної інформації, що формується РРО, та оперативне збереження зазначеної інформації для подальшої передачі до СОД РРО.

СЗЗД РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних СОД РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами НСМЕП.

Отже, вся інформація, яка зазначається у фіскальному чеку, технічно дублюється в електронній копії, що надходить до податкового органу, та є належним доказом на підтвердження або спростування обставин реалізації алкогольних напоїв.

Колегією суддів із наявного в матеріалах справи переліку фіскальних чеків, які містять дублікати марок акцизного податку та/або не відповідають вимогам положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 згідно з витягом з баз даних ІС «Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» розділу «данні чеків-товари» (т. 1 а.с. 118-123) встановлено, що позивачем у період з січня по грудень 2022 року здійснювалась реалізація алкогольних напоїв із акцизними марками не встановленого зразка:

м. Миргород, вул. Гоголя, буд. 80/А:

Дата та час операції 01.09.2022, фіскальний номер документа 95709, код УКТЗЕД , горілка класична 40% Хлібний дар, серія та номер МАП 577, сума операції 109,99 грн;

Дата та час операції 08.09.2022, фіскальний номер документа 96275, код УКТЗЕД , горілка класична 40% Хортиця, серія та номер МАП 2611, сума операції 39,99 грн;

Дата та час операції 15.09.2022, фіскальний номер документа 96895, код УКТЗЕД , горілка джерельна 40% Мороша, серія та номер МАП _DPX, сума операції 40,99 грн;

Дата та час операції 14.02.2022, фіскальний номер документа 82669, код УКТЗЕД , горілка Грін Дей 40%, серія та номер МАП cpd885791 сума операції 96,99 грн;

Дата та час операції 11.05.2022, фіскальний номер документа 85545, код УКТЗЕД , горілка Кристал 40%, серія та номер МАП ddn356851, сума операції 219,99 грн;

Дата та час операції 08.01.2022, фіскальний номер документа 79919, код УКТЗЕД , горілка класична 40% Козацька рада, серія та номер МАП ФСНШ641447, сума операції 46,99 грн;

Україна, Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, буд. 162:

Дата та час операції 05.07.2022, фіскальний номер документа 138140, код УКТЗЕД , горілка Грін Дей 40%, серія та номер МАП 425, сума операції 219,99 грн;

Дата та час операції 04.04.2022, фіскальний номер документа 123191, код УКТЗЕД , коньяк Tairovo VS 40%, серія та номер МАП 207060, сума операції 147 грн;

Дата та час операції 27.05.2022, фіскальний номер документа 131587, код УКТЗЕД , горілка класична 40% Козацька рада, серія та номер МАП 4,82008Е+12, сума операції 54,99 грн;

Дата та час операції 12.06.2022, фіскальний номер документа 134128, код УКТЗЕД , вино Сапераві червоне сухе 0,7, серія та номер МАП 4,82017Е+12, сума операції 84,99 грн;

Дата та час операції 14.08.2022, фіскальний номер документа 145337, код УКТЗЕД , горілка Делікат 40%, серія та номер МАП 4,82018Е+12, сума операції 129,99 грн;

Дата та час операції 01.05.2022, фіскальний номер документа 127291, код УКТЗЕД , горілка Немирів 40%, серія та номер МАП 635, сума операції 254,99 грн;

Дата та час операції 24.02.2022, фіскальний номер документа 117300, код УКТЗЕД , горілка Немирів 40%, серія та номер МАП 4,82018Е+12, сума операції 199,99 грн;

Дата та час операції 02.09.2022, фіскальний номер документа 148871, код УКТЗЕД , Коньяк Коблево Селекшн, серія та номер МАП 4,82Е+12, сума операції 69,99 грн;

Дата та час операції 07.08.2022, фіскальний номер документа 143930, код УКТЗЕД , Вино Алазанська Долина біле, серія та номер МАП 4,82019Е+12, сума операції 86,99 грн;

Дата та час операції 06.07.2022, фіскальний номер документа 138313, код УКТЗЕД , горілка пшенична 40% первак, серія та номер МАП 4,82023Е+12, сума операції 99,99 грн;

Дата та час операції 01.07.2022, фіскальний номер документа 137393, код УКТЗЕД , горілка житна 40% первак, серія та номер МАП 035, сума операції 99,99 грн;

Дата та час операції 25.07.2022, фіскальний номер документа 141180, код УКТЗЕД , ароматизований напій Фраголіно Б`янко, серія та номер МАП 8,01808Е, сума операції 156,99 грн;

Дата та час операції 20.01.2022, фіскальний номер документа 113265, код УКТЗЕД , горілка Немирів 40%, серія та номер МАП а, сума операції 139,99 грн;

Дата та час операції 27.06.2022, фіскальний номер документа 136607, код УКТЗЕД , горілка на пророщених зернах 40% Хлібний дар, серія та номер МАП ADO, сума операції 99,99 грн.

Таким чином, підтвердженим є факт продажу позивачем у перевіряємий період алкогольних напоїв із марками акцизного податку не встановленого зразка.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що нею здійснювався продаж алкогольних напоїв, маркованих до набуття чинності змін до Положення № 13, колегія суддів враховує, що жодних відомостей про наявність станом на момент проведення спірної перевірки на залишку алкогольних напоїв, введених в обіг до набуття чинності змін до Положення № 13, позивачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

Копій документів первинного бухгалтерського обліку на підтвердження наявності на залишку алкогольних напоїв з марками акцизного податку старого зразка матеріали справи не містять.

З огляду на вказане та те, що електронні копії фіскальних чеків, що надходять до податкового органу є технічно продубльованими із оригіналів фіскальних чеків, тобто є їх копіями, а тому слугують належним доказом на підтвердження обставин реалізації алкогольних напоїв, висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реалізації ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв із марками невстановленого зразка, не відповідає дійсності.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у спірному випадку контролюючим органом правильно кваліфіковано вказані обставини, як порушення абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР, що є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17000 грн у відповідності до частини 2 статті 17 Закону № 265/95-ВР, що зумовлює прийняття рішення про задоволення вимог апеляційної скарги у вказаній частині.

Щодо правомірності застосування штрафних санкцій у розмірі 703281,77 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими мінімальних роздрібних цін встановлених на такі напої слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлений Постановою № 957, згідно з додатком до якої, розмір мінімальної роздрібної ціни становить: горілка та лікеро-горілчані вироби, інші - 447 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту.

Пунктами 1-4 примітки Постанови № 957 визначено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, у тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Відповідно до пункту 4 Примітки до Постанови № 957 мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв, визначені (розраховані) згідно з примітками 1-3 цього додатка, заокруглюються:

- у бік зменшення до найближчого числа, що закінчується на 0, якщо закінчуються від 1 до 4 копійок;

- у бік збільшення до найближчого числа, що закінчується на 0, якщо закінчуються від 5 до 9 копійок.

Таким чином, мінімальна роздрібна ціна за горілку 0,7 л (40%) становить: 447*0,7*40% = 125.16 грн (125,20 з урахуванням заокруглення).

Колегією суддів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за адресою торгової точки АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » фіскальний номер здійснювалась реалізація горілки за цінами, нижчими за мінімальні оптово-відпускні ціни.

Зі змісту наявного в матеріалах справи переліку реалізованих алкогольних напоїв за ціною нижчою встановлених роздрібних цін вбачається, що позивачем здійснювався продаж горілки за ціною 125,16 грн, в той час, як згідно з розмірами мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, затвердженими Постановою № 957 мінімально оптово-відпускна ціна за 0.7 літра горілки із врахуванням заокруглення мала складати 125,20 грн.

Відповідно до статті 17 Закону № 481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Згідно Державного стандарту України 3993-2000 «Товарознавство. Термін та визначення» партія товару - це визначена кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

Відповідно до листа Державної податкової адміністрації України від 26.06.2002 №2704/21-4317, яким роз`яснено поняття «отримана партія товару», визначеного статтею 17 Закону №481/95 отримана партія товару - це сукупність одиниць продукції одного або декількох найменувань, відвантажених або отриманих по одному товаросупровідному документу.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом спірним податковим повідомленням-рішенням застосовано до платника штрафну санкцію за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 703281,77 грн.

Разом з цим, за відсутності інформації про вартість партії проданого товару, яка була використана відповідачем при обрахунку штрафних санкцій в розмірі703281,77 грн, підтвердити правомірність та обґрунтованість здійсненого нарахування штрафних санкцій є неможливим.

Враховуючи, що така інформація (видаткові накладні, оборотно-сальдові відомості, інші первинні документи) відповідачем до суду не надана, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що контролюючий орган, приймаючи спірне рішення, не встановив і не урахував партії товару, з яких було безпосередньо реалізовано алкогольні напої за цінами, нижчими за мінімально оптово-відпускних цін, та, як наслідок, не обґрунтував правомірність визначення розміру суми штрафних санкцій позивачу за вчинене порушення.

До того ж, суд апеляційної інстанції вважає доречним зауваження суду першої інстанції про те, що застосування штрафних санкцій у розмірі 703281,77 грн за реалізацію алкогольних напоїв за мінімальною роздрібною ціною без здійснення заокруглення за ціною 125,16 грн замість 125,20 грн (більше на 4 копійки) є непропорційним до вчиненого ФОП ОСОБА_1 порушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що контролюючим органом не доведено правомірність визначення розміру штрафних (фінансових) санкцій за реалізацію алкогольних напоїв за мінімальною роздрібною ціною без здійснення заокруглення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 703281,77 грн та наявність підстав для його скасування.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи те, що суд першої інстанції, не врахувавши наявні в матеріалах справи електронні копії фіскальних чеків, що надходять до податкового органу, дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.03.2024 № 5 в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на суму 17000 грн, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 по справі № 440/3452/24 в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.03.2024 № 5 на суму 17000 грн підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 139 КАС України).

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 2989 від 22.03.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 7962,53 грн.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про часткове задоволення вимог апеляційної скарги (скасування податкового повідомлення рішення в частині нарахування штрафних санкцій на суму 703281,77 грн, що складає 88,32% від ціни позову 796253,26 грн, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору понесені в суді першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 7032,50 грн, що є 88,32 % від загальної суми сплаченого позивачем судового збору 7962,52 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Полтавській області.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 по справі № 440/3452/24 - скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.03.2024 № 5 в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на суму 17000 грн.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.03.2024 № 5 в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на суму 17000 грн відмовити.

В іншій частині задоволення позову рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 по справі № 440/3452/24 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Європейська, будинок 4, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7032,50 грн (сім тисяч тридцять дві) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін Я.М. Макаренко