Справа № 320/27749/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у залишені позову без розгляду

26 лютого 2025 року №320/27749/24

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: представника позивача Новогребельської І.М., представника відповідача Ліщук О.В., розглянувши у підготовчому засіданні заяву Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСНАФТАПРОМ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСНАФТАПРОМ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві з вимогою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 09.01.2024 №2, №2, №2 та №2.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

До суду 18.07.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ТРАНСНАФТАПРОМ».

У подальшому, до суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. На обґрунтування даного клопотання він вказав, що відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Надалі, позивачем до суду подано заяву про поновлення пропущеного строку, в якій останній вказав, що процесуальний строк був порушений ним через досить поважну причину, просив суд врахувати її та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні призначеному на 26.02.2025 просив суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача щодо залишення позову в даній справі без розгляду, на підставі поданої заяви про поновлення пропущеного строку.

Представник відповідача у судовому засіданні призначеному на 26.02.2025 проти заяви про поновлення пропущеного процесуального строку не заперечував.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання відповідача про залишення даної позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 09.01.2024 №2, №2, №2 та №2, подав письмову скаргу до ДПС України з метою оскарження вищезазначених ППР відповідача в адміністративному порядку. За результатами оскарження, ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №10119/6/99-00-06-01-01-06 від 09.04.2024, яким скаргу ТОВ «ТРАНСНАФТАПРОМ» залишено без задоволення, а оскаржувані ППР - залишені без змін. Рішення ДПС України за результатами розгляду скарги позивач отримав на свою електронну скриньку та був ознайомлений 09.04.2024.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.09.2018 виконує обов`язки директора ТОВ «ТРАНСНАФТАПРОМ» відповідно до пункту 1 Рішення учасника №2 від 13.09.2018, що підтверджується Наказом №3 від 14.09.2018, наявним в додатках до позовної заяви. ОСОБА_1 є єдиною особою, уповноваженою здійснювати будь-які дії пов`язані з формуванням, підписанням та поданням адміністративного позову до суду.

До заяви про поновлення пропущеного строку позивач долучив копії медичних висновків №АСН-КМ8К-СН44-339А від 16.05.2024, №ЕКВК-ВМВ6-7МЕА-97МК від 06.05.2024, №42РК-9872-5С9B-НX9Р від 26.04.2024, №49KХ-ЕКАН-АСС8 від 30.05.2024, №49KХ-ЕКАН-ACC8-H848 від 30.05.2024 та огляду кардіолога від 17.05.2024, що підтверджують тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 протягом тривалого періоду.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, КАС України встановлений скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як зазначалось вище, частина 1 статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі ПК України).

Статтею 56 ПК України визначений порядок оскарження рішень контролюючих органів.

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлений спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Водночас, пунктом 56.19 статті 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлений скорочений строк звернення до суду.

Так, згідно з пунктом 56.19 статті 56 ПК України, в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому, є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Варто звернути увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» від 24.10.2013 №657-VII (далі - Закон №657) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 ПК України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 ПК України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.

Комплексний аналіз чинного правового регулювання на момент прийняття Закону №657 дає підстави для висновку про те, що це не було технічною помилкою законодавця, оскільки частина четверта статті 99 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), як і пункт 56.19 статті 56 ПК України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком. Водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Установлена законом необхідність застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах, зумовлена легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 сформулював висновок щодо застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56 ПК при оскарженні податкового повідомлення - рішення, згідно з яким строк звернення до суду з позовом про скасування податкових повідомлень - рішень, якщо такому позову передувало звернення платника податків з адміністративною скаргою до контролюючого органу, становить один місяць з дня завершення процедури адміністративного оскарження.

Верховний Суд у цій постанові зазначив, що зміна підходів щодо питання тривалості строку звернення до суду в податкових спорах після використання процедури адміністративного оскарження відбулася саме з ухваленням Верховним Судом постанови від 11.10.2019 №640/20468/18.

Так, позивачем застосовувалася процедура адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень №2, №2, №2, №2 від 09.01.2024. Рішенням ДПС України від 09.04.2024 №10119/6/99-00-06-01-01-06 скаргу позивача, подану в порядку адміністративного оскарження, залишено без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення - без змін. Вищевказане рішення контролюючого органу отримано позивачем 09.04.2024, а отже, граничний термін на звернення до суду закінчився 09.05.2024.

З позовом до суду ТОВ «ТРАНСНАФТАПРОМ» звернулось лише 14.06.2024, тобто з пропуском місячного строку на звернення до суду, встановленого законодавством у разі використання платником податків права на оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному порядку.

Надалі, позивачем подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку, в якій останній вказав, що строк на звернення до адміністративного суду з даним позовом пропущено ним з поважних причин, у зв`язку з чим просить суд поновити процесуальний строк.

Суд враховує доводи позивача, викладенні у вищевказаній заяві та бере до уваги те, що процесуальний строк на звернення до суду був пропущений оскільки директор ТОВ «ТРАНСНАФТАПРОМ» Миронов В.М., який має право підпису від імені позивача, перебував на лікуванні у зв`язку з хворобою гострого інфаркту міокарда та серцевої недостатності, що підтверджується відповідними медичними висновками №АСН-КМ8К-СН44-339А від 16.05.2024, №ЕКВК-ВМВ6-7МЕА-97МК від 06.05.2024, №42РК-9872-5С9B-НX9Р від 26.04.2024, №49KХ-ЕКАН-АСС8 від 30.05.2024, №49KХ-ЕКАН-ACC8-H848 від 30.05.2024 та оглядом кардіолога від 17.05.2024, які підтверджують його тимчасову непрацездатність.

Відтак, директор ТОВ «ТРАНСНАФТАПРОМ» Миронов В.М. - єдина особа, уповноважена приймати рішення щодо подання позовної заяви, а відсутність можливості виконання своїх службових та посадових обов`язків у зв`язку з його перебуванням на лікуванні протягом тривалого періоду з 26.04.2024 по 27.06.2024 унеможливило своєчасне звернення до суду.

З урахуванням положень статей 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Виходячи із викладеного вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача про поважність причин пропуску звернення до адміністративного суду є обґрунтованими, а тому заяву позивача про поновлення строку звернення до суду слід задовольнити та поновити такий строк.

Крім того, відповідачем не надано вагомих доказів на підтвердження того, що обставини, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку, є неповажними чи необґрунтованими. Отже, заява представника Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 243, 248 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі №320/277749/24.

2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАНСНАФТАПРОМ" строк на звернення до суду із даною позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Щавінський В.Р.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано суддею 06.03.2025.