Справа № 400/8238/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8238/24
Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області, ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївської області з вимогами визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області щодо відмови у реєстрації ФОП ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області відновити строк розгляду заяви на реєстрацію платником єдиного податку 2 групи 20% з 1.04.2023р. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29.03.2023р. нею було подано заяву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, в якій були зазначені відомості про обрання спрощеної системи оподаткування ІІ групи зі ставкою 20% з 1.04.2023р. Почекавши тиждень, та не отримавши жодних листів від Головного управління ДПС Миколаївської області, позивачка почала займатись підприємницькою діяльністю із врахуванням того факту, що перебуває на ІІ групі спрощеної системи оподаткування.

У травні 2024р. позивачці стало відомо, що вона не перебуває на 2 групі спрощеної системи оподаткування, а весь календарний рік здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування. Відповідач відправив відповідь без будь-яких додатків, лише зазначивши підставу відмови наявність податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 2880,89 грн. та по військовому збору за результатами річного декларування в розмірі 261,96 грн. Окрім цього, у відповіді відповідач чітко зазначив, що про відмову платника повідомлялось в телефонному режимі і письмова відмова не надсилалась. Однак, позивачка ні в телефонному режимі, ні в письмовій формі не була повідомлена про відмову у реєстрації єдиного податку. Таким чином, позивачка не могла довідатись, що вона здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.

Позивачка, посилаючись на те, що відповідач не вчинив жодних дій, а саме: ні реєстрацію єдиного податку, ні надсилання відмови у реєстрації єдиного податку позивачу, невідомо протягом якого періоду, відповідачем було розглянуто заявку про реєстрацію єдиного податку, що також може свідчити про порушення строку розгляду заявки про реєстрацію фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування, просила позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС України в Миколаївській щодо відмови у реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку без прийняття вмотивованого рішення про це, та неповідомлення протягом двох днів платника податків про таке рішення.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Миколаївській області відновити строк розгляду заяви на реєстрації платником єдиного податку 2 групи 20% з 1.04.2023р. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул.Героїв Рятувальників, 6, м.Миколаїв,547) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені дії контролюючого органу про фактичну відмову у реєстрації платником єдиного податку без прийняття вмотивованого рішення та не повідомлення про таке рішення платника податків, є протиправними, та такими що призвели до порушення прав позивачки, оскільки позбавили її свого часу на усунення перешкод для реєстрації платником єдиного податку або оскарження відмови в реєстрації.

Разом з тим, щодо способу поновлення прав позивачки, про який вона просила у позовній заяві, а саме зобов`язання відповідача відновити строк розгляду заяви на реєстрації платником єдиного податку 2 групи 20% з 1.04.2023 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , то суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки Податковим кодексом України не передбачено поновлення строків розгляду заяви на реєстрацію платником єдиного податку.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.03.2023р. ОСОБА_1 подала заявку про реєстрацію її фізичною особою-підприємцем та вона була зареєстрована державним реєстратором за номером запису: 000003789, за основними видами діяльності постачання інших готових страв (основний), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, постачання готових страв для подій, обслуговування напоями.

При цьому, в розділі «Відомості про обрання системи оподаткування (за бажанням у разі подання заяви для державної реєстрації фізичної особи підприємцем), ОСОБА_1 вказано про обрання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 1.04.2023р., друга група, ставка податку 20 відсотків.

Головне управління ДПС у Миколаївській області опрацювала відомості про державну реєстрацію ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем, та встановила, що в неї наявний податковий боргу в розмірі 2880,89грн. з податку на доходи фізичних осіб 261,96грн. з військового збору.

Після цього, службовою особою у електронному обліку платника податків ОСОБА_1 здійснено відмітку про відмову в реєстрації її платником єдиного податку та поставлено на обліку, як платника податків на загальній системі оподаткування.

Рішення про відмову у реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку Головним управлінням ДПС у Миколаївській області у письмовій формі не складалось, та про його прийняття позивачки не повідомлялось.

Про те, що позивачка весь 2023 рік перебуває не на спрощеній, а на загальній системі оподаткування, вона дізналась лише в травні 2024р..

Перевіряючи наявність підстав для задоволення адміністративного позову, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі- ПК України) врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п.291.2, 291.3 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

У відповідності до пп.2 п.291.4 ст.291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного р. відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) р..

У свою чергу, за приписами пп.298.1.1 п.298.1 ст.298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги»;

4) державному реєстратору під час державної реєстрації створення юридичної особи або державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Відповідна заява або відомості передаються до контролюючих органів у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Нормами п.298.3 ст.298 ПК України визначено, що у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості:

1) найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);

3) податкову адресу суб`єкта господарювання;

4) місце провадження господарської діяльності;

5) обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010;

6) обрані суб`єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку;

7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи;

8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку регламентується ст.299 ПК України, і п.299.1 цієї статті встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п.299.3 ст.299 ПК України у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

З аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що у разі надходження заяви суб`єкта господарювання контролюючим органом має бути прийняте рішення про реєстрацію такої особи платником єдиного податку у разі відсутності підстав для відмови у такій реєстрації.

Верховний Суд, у постанові від 24.01.2020р. у справі №804/2506/16, зазначив, що відповідно до п.299.6 ст.299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим ст.291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підп.298.1.4 п.298.1 ст.298 цього Кодексу.

Відтак, нормами ПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, станом на день подання заяви про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця платника єдиного податку ІІ групи зі ставкою 20% за ОСОБА_1 обліковувався податковий борг по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 2880,89грн. та по військовому збору за результатами річного декларування в розмірі 261,96грн., що в силу вимог пп.1 п.299.6 ст.299, пп.291.5.8 п.291.5 ст.291 ПК України є підставою для відмови у реєстрації позивача платником єдиного податку і ці обставини не були спростовані позивачем під час розгляду цієї справи.

У свою чергу, відповідно до п.299.5 ст.299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії контролюючого органу про фактичну відмову у реєстрації платником єдиного податку без прийняття вмотивованого рішення та не повідомлення про таке рішення платника податків, є протиправними, та такими що призвели до порушення прав позивачки, оскільки позбавили її свого часу на усунення перешкод для реєстрації платником єдиного податку або оскарження відмови у такій реєстрації.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволення в частині, щодо визнання протиправними дії Головного управління ДПС України в Миколаївській щодо відмови у реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку без прийняття вмотивованого рішення про це, та неповідомлення протягом двох днів платника податків про таке рішення.

Як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі, податковий орган стосовно зазначених виявлених порушень будь-яких доводів не зазначає, а лише посилається на заборгованість позивачки зі сплати податків.

Судова колегія вважає, що заборгованість зі сплати податків є підставою для відмови у реєстрації позивача платником єдиного податку, проте не прийняття вмотивованого рішення та не повідомлення про таке рішення платника податків є підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним.

Разом з тим, розглядаючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача відновити строк розгляду заяви на реєстрації платником єдиного податку 2 групи 20% з 1.04.2023р. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Податковим кодексом України не передбачено поновлення строків розгляду заяви на реєстрацію платником єдиного податку.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги частково є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук