Справа № 160/18817/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18817/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/18817/24 (головуючий суддя першої інстанції - Горбалінський В.В.) за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.07.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ТОВ «Д ФУДС», в якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік у розмірі 102422,24 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік у розмірі 102422,24 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки інформацію про попит на робочу силу (вакансії) форми 3-ПН було надіслано на адресу Дніпровського міського центру зайнятості через ФОП ОСОБА_1 , який здійснює кур`єрську діяльність та надав відповідачу кур`єрську накладну № від 17.01.2023 року. Вважає, що отримана судом першої інстанції інформація від ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» згідно листа від 26.09.2024 року не може бути належним доказом не надсилання або надсилання відповідачем звітності форми №3-ПН за 2023 рік до Дніпровського міського центру зайнятості, оскільки не має відношення до адміністративної справи №160/18817/24 та накладної №.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджало розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю є суб`єктом владних повноважень (), який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законами України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», «Про зайнятість населення» повноваження.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС» є юридичною особою (), зареєстроване 08.07.2019 року, перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач 07.03.2024 року розрахував суму адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік за таким розрахунком:

-середньооблікова чисельність штатних працівників особового складу за рік 16 осіб;

-середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність - 0 осіб;

- норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 1 особа;

- фонд оплати праці штатних працівників 1638755,82 грн.;

- середня річна заробітна плата штатного працівника 102422,24 грн.;

- кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю 0 місць;

- сума адміністративно-господарських санкцій 102422,24 грн. (а.с.4).

Розрахунок надісланий відповідачу 07.03.2023 у формі електронногодокумента (а.с.5).

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що згідно відзиву на позов, відповідач на обґрунтування своїх заперечень на позов, послався на виконання ним вимог Закону №875, оскільки 17.01.2023 року направляв кур`єрською службою до Дніпровського міського центру зайнятості звітність форми З-ПН - інформацію про попит на робочу силу (вакансії), на підтвердження чого подав кур`єрську накладну № (а.с.22, 115).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» (бланк кур`єрської накладної якого наданий відповідачем до відзиву) інформацію про надходження адресату поштового відправлення за накладною № та інформацію про дату отримання адресатом поштового відправлення за вказаною накладною (а.с.40).

26.09.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» надало до суду витребувану інформацію, з якої вбачається, що на час звернення та на час відправки кореспонденції, а саме: накладної №, ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» не мало представництва та представників в м.Дніпро; з початку повномасштабного вторгнення рф кур`єрська діяльність повністю припинена; у ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» не зареєстровано надання послуг будь-якої кореспонденції в м.Дніпро для Товариства з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС»; у ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» відсутня співпраця з ТОВ «Д ФУДС»; ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» не отримувало грошових коштів за доставку за декларацією (накладною) №; з січня 2013 року нумерація декларацій кур`єрської служби складається з 12 цифр; декларація № не зареєстрована у ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» та вважається не дійсною; ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» припускає, що хтось, скориставшись копіями старих накладних, здійснював діяльність в м.Дніпро та ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» до даних дій не має ніякого відношення (а.с. 45).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 року витребувано у Дніпропетровського обласного центру зайнятості інформацію щодо подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС» звіту за формою №3-ПН протягом 2023 року (а.с.52).

Згідно листа Дніпропетровського обласного центру зайнятості №12/11-3885 від 25.10.2024 року, відповідачем протягом 2023 року звітів за формою 3-ПН до Дніпровської філії не подавалось (а.с.54).

Відповідачем не сплачено зазначену в розрахунку позивача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не виконано встановлені чинним законодавством України обов`язки щодо забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю на власне підприємство, тому були наявні підстави про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 року №875-XII (далі по тексту - Закон №875) визначено основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону №875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 19 Закону №875 передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно із частиною другою статті 19 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно із ч.1 ст.19 Закону №875 вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Відповідно до приписів частини 6 статті 19 Закону №875 в порядку визначеному постановою Правління ПФУ від 10.03.2023 року №14-2 «Про затвердження Порядку та Форми надання Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.03.2023 року за №457/39513, Пенсійний фонд України надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:

- про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;

- необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України відповідно до Порядку надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 10.03.2023 року №14-1 та Наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 10.03.2023 року №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2023 року за №456/39512.

Частиною 1 статті 20 Закону №875 встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч.4 ст.20 Закону №875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Згідно частини 9 статті 20 Закону №875 спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 Закону №875, вирішуються Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю або в судовому порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримає від Пенсійного фонду України інформацію про працевлаштованих осіб з інвалідністю; про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

І саме така інформація є підставою для звернення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до суду з позовами про стягнення адміністративно-господарських санкцій з юридичних осіб за відсутності самостійного розрахунку та сплати такими юридичним особами в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, вказаних адміністративно-господарських санкцій.

Апеляційний суд наголошує на тому, що будь-якого іншого алгоритму дій Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю для звернення до суду з адміністративними позовами про стягнення адміністративно-господарських санкцій з юридичних осіб положеннями Закону №875 не передбачено.

Щодо подання відповідачем звітності за формою №3-ПН та виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, апеляційний суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 12 квітня 2022 року №827-22 «Про затвердження форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання» (далі по тексту - Наказ №827) затверджено форму звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядок подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

Відповідно до пункту 1.4 розділу І Наказу №827 Форма №3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).

Пунктом 1.5 розділу І Наказу №827 визначено, що форма №3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Форма № 3-ПН може подаватися роботодавцем в електронній формі (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника/фізичної особи - підприємця або уповноваженої ним (нею) особи).

Згідно із пунктом 3.2 розділу І Наказу №827 подання роботодавцями електронної форми №3-ПН здійснюється через електронний кабінет, який створюється роботодавцем або уповноваженою ним особою шляхом реєстрації персонального облікового запису в електронному сервісі «Електронний кабінет роботодавця», що розташований на вебсайті Державної служби зайнятості (далі - електронний кабінет), або через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування.

Вказаний Наказ №827 зареєстрований в Міністерстві юстиції України

25 травня 2022 року за №565/37901, на теперішній час є чинним та підлягає застосовуванню всіма підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, які використовують найману працю.

Наведене вище свідчить про те, що на підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, покладено обов`язок, по-перше, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю; по-друге, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; по-третє, якщо середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.

Отже, якщо роботодавець подав звітність форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у вказаний строк, то вважається, що він виконав обов`язок щодо звітування своєчасно та в повному обсязі. Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив один із залежних від нього, передбачений законодавством, захід для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто дію для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 по справі №806/1368/17, від 06.03.2024 року у справі №120/7955/21а.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено з листа Дніпропетровського обласного центру зайнятості №12/11-3885 від 25.10.2024 року відповідачем не подавався звіт за формою №3-ПН у 2023 році.

Відповідачем ані у відзиві на позов, ані в апеляційній скарзі не зазначено про подання звіту за формою №3-ПН у 2023 році у передбачений пунктами 1.5 та 3.2 розділу І Наказу №827 спосіб в електронній формі або через веб-портал, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

З огляду на той факт, що відповідач не інформував у 2023 році відповідний центр зайнятості про створені робочі місця для осіб з інвалідністю та наявність попиту працевлаштування на зазначені робочі місця, у позивача та у центру зайнятості була відсутня можливість направлення осіб з інвалідністю для працевлаштування на зазначені робочі місця.

Відповідачем також не подавалися оголошення про наявність вакансії для осіб з інвалідністю. Хоча на теперішній час обов`язковість таких оголошень не передбачена законом, проте за відсутності подання звіту за формою №3-ПН, могло свідчити про вжиття заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідач на обґрунтування доказів про своєчасне подання звіту за формою №3-ПН у 2023 році до Дніпровського міського центру зайнятості послався на те, що ним 17.01.2023 року було направлено вказану інформацію, що підтверджується кур`єрською накладною № (а.с.22).

Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» №26/09/2024 від 26.09.2024 року, ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» як оператор поштового зв`язку «SKYNET WORLDWIDE EXPRESS» не виписувало та не здійснювало відправку накладної №, яку долучено в якості доказів по справі Товариством з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС»; на час відправки кореспонденції, а саме: накладної №, ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС» не мало представництва та представників в м.Дніпро; з початку повномасштабного вторгнення рф кур`єрська діяльність повністю припинена (а.с.45).

Апеляційний суд звертає увагу, що будь-якої іншої особи, крім ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС», до якої звертався відповідач за вказаною послугою, відзив, як і додані до нього докази не містить. Крім того, сам відповідач додав до свого відзиву копію вказаної накладної № в електронному вигляді (роздрукована копія а.с.115).

Натомість, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що надсилання ним звітності форми №3-ПН за 2023 рік до Дніпровського міського центру зайнятості здійснювалось через ФОП ОСОБА_1 , який здійснює кур`єрську діяльність та надав відповідачу кур`єрську накладну № від 17.01.2023 року.

В накладній №, де виконавцем кур`єрської послуги зазначене ТОВ «СКАЙНЕТ ВОРЛДВАЙД ЕКСПРЕС», а не ФОП ОСОБА_1 , вказане прізвище особи, яка замовила таку послугу - ОСОБА_2 (директор ТОВ «Д ФУСТ»).

Апеляційним судом вказані посилання відповідача як у відзиві, так і в апеляційній скарзі до уваги не приймаються, оскільки протирічать один одному та викликають сумніви щодо їх справжності.

Вказані посилання колегія суддів розцінює як бажання відповідача уникнути сплати господарських санкцій.

Надані відповідачем до апеляційної скарги докази в силу частини 8 статті 79 КАС України апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач не обґрунтував неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції.

Щодо застосування адміністративно-господарських санкцій.

Господарськими санкціями у розумінні частини першої статті 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, внаслідок застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою цієї статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

У постанові від 11 серпня 2021 року у справі №260/557/19 Верховний Суд сформулював правовий висновок, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Згідно із частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем у 2023 році не були виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а відтак правові підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування 1 особи з інвалідністю у 2023 році у розмірі 102422,24 грн. є обґрунтованими.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про обґрунтованість позовних вимог та задоволенню їх в повному обсязі.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Д ФУДС» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/18817/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/18817/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко