Справа № 280/9239/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9239/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року (суддя Ю.В. Калашник) у справі № 280/9239/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , у якому просив:

- визнати бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступ), контратаки) до батальйону включно, у період з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024 (включно) протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступ) (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024 (включно) із врахуванням виплачених позивачу сум додаткової винагороди за вказані періоди;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди 12.06.2024 по 11.07.2024 (за період відпустки по лікуванню на підставі рішення ВЛК), 15.07.2024 по 29.07.2024 (стаціонарне лікування КНП «Міська лікарня №8» ЗМР), 30.07.2024 по 08.08.2024 (КНП «Міська лікарня №8» ЗМР)

пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я;

- зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. з 12.06.2024 по 11.07.2024 (за період відпустки по лікуванню на підставі рішення ВЛК), 15.07.2024 по 29.07.2024 (стаціонарне лікування КНП «Міська лікарня №8» ЗМР), 30.07.2024 по 08.08.2024 (КНП «Міська лікарня №8» ЗМР) пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2022 року проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 , яка знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_1 , у тому числі, з питання виплати грошового забезпечення. За цей період позивач неодноразово брав безпосередню участь у заходах, пов`язаних з обороною України, захистом безпеки населення та національних інтересів, що підтверджується відповідними наказами, довідками та іншими документами військової частини. Однак, за періоди з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024, позивачу не було нараховано і виплачено відповідну додаткову винагороду у розмірі 100000 грн., попри те, що він брав участь у бойових діях, як це передбачено законодавством. Окрім того, 03.05.2024 позивач отримав поранення під час виконання бойового завдання, що також підтверджує його участь у бойових діях. Також, позивачу не було нараховано і виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період його лікування, зокрема: з 12.06.2024 по 11.07.2024 (період відпустки по лікуванню на підставі рішення ВЛК), з 15.07.2024 по 29.07.2024 (період стаціонарного лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР), та з 30.07.2024 по 08.08.2024 (період стаціонарного лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 12.06.2024 по 11.07.2024, 15.07.2024 по 29.07.2024, 30.07.2024 по 08.08.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я, з 12.06.2024 по 11.07.2024, з 15.07.2024 по 29.07.2024, з 30.07.2024 по 08.08.2024.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що матеріалами справи підтверджується безпосередня участь позивача у період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024 у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи саме в районах здійснення зазначених заходів.

Суд вважав, що на позивача не може бути покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин вимог Постанови №168, позаяк цим порушуватиметься суть гарантованого законом права позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі.

Таким чином суд вказав, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 грн. винагороди за періоди: з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024.

Також, суд встановив, що згідно довідки ВЛК №156 від 12.06.2024, травма, поранення, отримані позивачем 03 травня 2024 року пов`язані з захистом Батьківщини, травма важка.

Суд зазначив, що позивач має право на додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн. за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення.

З цих підстав, суд вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Військова частина НОМЕР_1 вказує, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 здійснюється скаржником, як розпорядником бюджетних коштів третьої категорії виключно на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_2 , а отже, за відсутності таких наказів, військовою частиною НОМЕР_1 бездіяльність щодо позивача не допущена. Звертає увагу, що лише перебування позивача в районах воєнних (бойових) дій не надає позивачу право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., а доказів участі позивача у спірний період в бойових діях та/або у виконанні бойових (спеціальних) завдань, як то визначено Порядком №260, матеріали справи не містять. Відтак, скаржник вважає, що підстави для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. у спірний період відсутні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач з 25.02.2022 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Наказом ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.08.2024 №224, позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення.

Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що видана командиром ВЧ НОМЕР_2 сержанту ОСОБА_1 , він дійсно в період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою ВЧ НОМЕР_2 № 206 від 20.05.2024, сержант ОСОБА_1 « 03» травня 2024 року одержав: вибухову травму. Проникаюче осколкове поранення грудної клітини. Множинні вогнепальні осколкові поранення обох верхніх кінцівок, дотичне поранення брови, осколкове поранення лівого ока. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 30.04.2024 №529ДСК/ОКП в районі населеного пункту АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.06.2024 №166, позивач вибув у відпустку для лікування з 12.06.2024 по 11.07.2024.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1567/2237, позивач знаходився у стаціонарному лікуванні з 15.07.2024 по 29.07.2024.

Разом з цим, у період з 30.07.2024 по 08.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні після поранення у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР. Зазначена обставина підтверджується відповідною довідкою ВЧ НОМЕР_2 від 15.08.2024.

Вважаючи, що при звільненні позивачу протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024 та додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди 12.06.2024 по 11.07.2024, 15.07.2024 по 29.07.2024, 30.07.2024 по 08.08.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (частина четверта цієї статті).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та № 69/2022 Кабінет Міністрів України Постановою № 168 серед іншого передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди. У пункті 1 цієї постанови Уряд установив виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям. Тим із них, хто бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує заходи з національної безпеки та оборони, розмір винагороди збільшується до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі.

Відповідно до статті 8 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Наказом Міністра оборони України від 01 квітня 2022 року № 98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2022 року за № 382/37718 (застосовується з 24 лютого 2022 року), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року № 248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а також окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29.

Крім того, наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» (застосовується з 01 лютого 2023 року), до якого у подальшому внесено зміни наказами Міністерства оборони України № 566 від 26.09.2023 та № 275 від 30.04.2024.

Так, у вищезгаданих директивах, окремому дорученні та приписах порядку №260 було надано зокрема тлумачення терміну «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», встановлено порядок визначення районів ведення бойових дій; визначено вимоги щодо документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях та заходах, а також обов`язки керівників органів військового управління, штабів угруповань військ, штабів тактичних груп, командирів військових частин щодо організації належного документування участі у бойових діях та заходах та інше.

В свою чергу, згадане належне документування здійснюється зокрема у бойових розпорядженнях та журналах бойових дій.

Позивач наполягає, що у спірні періоди з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 24.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024, які вказані у довідці військової частини НОМЕР_2 , позивач виконував дії, виконання яких в силу приписів Постанови №168 є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що згідно довідки військової частини НОМЕР_2 позивач у періоди з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій та Запорізькій областях.

В довідці зазначена підстава:

бойове розпорядження командувача оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 11.03.2022 №313/ОУВ/99т, бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 : №71 дск від 09.07.2023, №114/ш/дск від 15.08.2023, №138/ш/дск від 01.09.2023, від 01.10.2023. №177/ш/ДСК, від 01.11.2023 №214 /ш/дск, №244/ш/дск від 01.12.2023, №12/дск від 01.01.2024; від 01.02.2024 №140/ДСК, від 01.02.2024 №1563/140дск, від 01.04.2024 №1563/415/дск, від 01.05.2024 №1563/499/дск;

журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 обліковий номер: №1/ДСК від 24.02.2022, №88/ДСК від 06.04.2022, №3/ДСК від 30.05.2022, №535/ДСК від 30.06.2022, №281/ДСК від 27.04.2023, №85/ш/ДСК від 01.08.2023, від 01.09.2023 №488ДСК, від 15.01.2024 №34.

Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника про те, що позивач у спірні періоди не виконував дії, які згідно приписів Постанови №168 є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн., у зв`язку з наступним.

Так, апеляційний суд зі змісту матеріалів справи встановив, що у березні 2022 року та липні-вересні 2023 року позивачу було нараховано, але не виплачено, додаткову винагороду згідно Постанови №168, збільшену до 100 000 грн.

Крім того, відповідно до приписів ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, ухвалою суду першої інстанції від 08.10.2024 року було витребувано у Військової частини НОМЕР_2 зокрема: інформацію до розмір грошового забезпечення позивача за квітень-червень 2024 року із зазначенням всіх його складових, в тому числі додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168; інформацію про наявність або відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, збільшеної до 100 000 грн на місяць в період березень 2022 року - серпень 2024 року із зазначенням конкретних бойових розпоряджень (наказів), рапортів керівників структурних підрозділів про виплату додаткової винагороди, донесень та журналів бойових дій, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях в першому ешелоні; належним чином засвідчені копії витягів наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, збільшеної до 100 000 грн на місяць за березень 2022 року - серпень 2024 року лише щодо позивача (за наявності); інформацію про причини невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, збільшеної до 100 000 грн. на місяць за березень 2022 року - серпень 2024 року, у випадку наявності у нього права на отримання такої доплати.

Натомість, всупереч приписам КАС України, відповідачами не подано до матеріалів справи доказів, зокрема зазначених у довідці військової частини НОМЕР_2 бойових розпоряджень та/або журналів бойових дій, які б спростували наявність у позивача права на отримання у спірному періоді додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. згідно приписів Постанови №168.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум. Аргументи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Також, апеляційний суд встановив зі змісту матеріалів справи, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення з 12.06.2024 по 11.07.2024 (відпустка по лікуванню після поранення), з 15.07.2024 по 29.07.2024 (стаціонарне лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР), з 30.07.2024 по 08.08.2024 (стаціонарне лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР).

Згідно довідки ВЛК №156 від 12.06.2024, травма, поранення, отримані позивачем 03 травня 2024 року пов`язані з захистом Батьківщини, травма важка.

Приписами п.1-2 Постанови №168 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про необхідність визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою №168, у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 12.06.2024 по 11.07.2024, 15.07.2024 по 29.07.2024, 30.07.2024 по 08.08.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я. Аргументи щодо цього висновку суду першої інстанції в апеляційній скарзі відсутні.

Також, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що саме військовою частиною НОМЕР_1 бездіяльність щодо позивача не допущена, адже військова частина НОМЕР_2 знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні саме військової частини НОМЕР_1 , у тому числі щодо виплат грошового забезпечення.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі № 280/9239/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст складено 06.03.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк