Справа № 420/38801/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління в Кіровоградській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 16.12.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначені пенсії від 24.09.2024;

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.11.2024 №55;

3. Зобов`язати Відповідача 3 зарахувати до страхового стажу позивача: період роботи з 03.05.1984 по 04.09.1984 та з 29.11.1988 по 01.08.1991 у рибколгоспі ім. П. Шмідта; - період роботи з 26.04.1996 по 14.09.1998 на СП «Левайс»;

4. Зобов`язати Відповідача 3 призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 01.07.2024 довічно.

Позовні вимоги обгрунтовує позивач тим, що згідно оскаржуваного рішення його страхований стаж роботи становить 26 років 9 місяців 23 дні. В подальшому ГУ ПФУ в Одеській області було здійснено перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії, а саме було здійснено перевірку довідки про заробітну плату від 23.07.2024 №1820-Ж-11.11-21, виданої Департаментом архівної справи та діловодством щодо заробітної плати Позивача за період роботи в рибколгоспі ім. Шмідта. За результатами перевірки було складено акт №1500-1002-1/8713 від 26.09.2024, згідно якого було встановлено, що суми заробітної плати, вказані у довідці від 23.07.2024 №1820-Ж-11.11-21 виданої на ім`я ОСОБА_1 за період роботи з 01.11.1988 по 31.08.1991 відповідають даним, зазначеним в наданих первинних документах. Враховуючи вказаний акт, який підтверджує отримання позивачем заробітної плати у рибколгоспі ім. Шмідта та як наслідок факт роботи позивача у рибколгоспі ім. Шмідта, позивач 12.11.2024 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. 18.11.2024 ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №55 про відмову у призначені пенсії. Підставою відмови стало відсутність необхідного страхового стажу. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначені пенсії від 24.09.2024 та рішення головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.11.2024 №55 незаконними, а його право на отримання пенсії за віком порушеним.

18.12.2024 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду доказів про доплату сплату судового збору у сумі 968,96 грн.

25.12.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід. №ЕС/77897/24) про усунення недоліків, з якої вбачається про невиконання ухвали від 06.12.2024. Представник позивача зазначає, що позивачем було вірно сплачено судовий збір при подачі позовної заяви за одну позовну вимогу.

06.01.2025 ухвалою судді продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів про доплату сплату судового збору у сумі 968,96 грн.

13.01.2025 до суду надійшла заява представника позивача (вхід. №ЕС/3531/25) про усунення недоліків та надано квитанцію ID: 8922-8070-3043-9010 про сплату судового збору у розмірі 969,00 грн.

15.01.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; постановлено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи, на підставі яких прийняті спірні рішення.

23.01.2025 до суду від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Воронюк Є.Ю. надійшов відзив (вхід. №ЕС/7130/25), в якому заявник просить суд просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що 12.11.2024 позивач по справі звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до територіальних органів Пенсійного фонду України. За результатами розгляду заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 18.11.2024 №55. Підставою прийняття вищезазначеного рішення слугувало те, що страховий стаж особи склав 27 років 23 дня, а саме:

- з 02.09.1981 по 20.05.1982 період роботи в Одеському комбінаті хлібопродуктів;

- з 01.09.1982 по 22.10.1984 період навчання в Одеському морехідному училищі рибної промисловості;

- з 02.07.1987 по 28.11.1988 період роботи на судоремонтному заводі;

- з 06.08.1991 по 27.07.1994 період роботи в рибопереробному комплексі «Антарктида» РОКАНТ;

- з 01.08.1994 по 29.04.1996 період роботи ТОВ фірма «Штат»;

- з 01.10.2005 по 28.02.2007 та з 01.05.2007 по 28.02.2010 період роботи в ВАТ «Чорномортехфлот»;

- з 04.03.2010 по 12.06.2013 період роботи в ДП «Морський торгівельний порт «Південний»;

- з 13.06.2013 по 15.06.2020 період роботи в Південній філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Південний»);

- з 16.07.2020 по 07.09.2020, з 23.09.2020 по 21.10.2020, з 21.11.2020 по 29.06.2021 періоди отримання допомоги по безробіттю;

- з 14.09.2021 по 15.09.2022 період роботи в філії ДУ «Держгідрографія» Одеський район держгідрографії;

- з 19.09.2022 по 17.12.2022 період отримання допомоги по безробіттю;

- з 03.05.2023 по 30.09.2024 період роботи в Південній філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Південний»).

До страхового стажу не враховано періоди роботи: з 03.05.1984 по 04.09.1984, 29.11.1988 по 01.08.1991 в рибколгоспі ім. Шмідта згідно трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року підтверджується трудовою участю в громадському господарстві із зазначенням встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. В записах трудової книжки інформація, щодо трудової участі в громадському господарстві, кількість вироблених в колгоспі вихододнів та встановлений мінімум відсутня. Додатково зазначили, що період з 03.05.1984 по 04.09.1984 проходження практики під час навчання; з 29.04.1996 в СП «Левайс» згідно трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки в документі відсутній запис про звільнення з роботи із зазначенням підстави внесення запису (наказ про звільнення); з 03.05.1996 по 14.09.1998 згідно довідки-характеристики, виданої 14.09.1998, оскільки не містить підстави для зарахування (накази про прийняття та звільнення). Враховуючи викладене неправомірних дій Головне управління стосовно позивача не допускало.

29.01.2025 до суду від представника відповідача Головного управління ПФУ в Одеській області Рикіної Ю.І. надійшов відзив (вхід. №ЕС/9141/25), в якому зазначили, що ГУ ПФУ в Донецькій області було встановлено, що страховий стаж позивача складає 29 років 02 місяці 26 днів, та винесено рішення від 11.07.2024 №55 про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. За даними документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 02.09.1981 з 29.11.1988 по 01.08.1991 в рибколгоспі ім. П.П. Шмидта, оскільки вказаний період не містить відомостей про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві із зазначенням номерів та дат підстав внесення за кожен рік та інформації про дату реорганізування в КСП. Вказане рішення позивач не оскаржив, натомість 03.09.2024 знову звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058. Під час розгляду поданих документів було встановлено, що вік позивача 60 років 2 місяці 2 дні, а страховий стаж позивача складає 24 роки 11 місяців 3 дні та прийнято рішення від 10.09.2024 №55 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано: період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1988, згідно з дипломом НОМЕР_2 від 01.07.1988, оскільки період перевищує допустимі терміни навчання та відсутня інформація про форму навчання; період роботи в «Робколгоспі ім Шмидта» з 03.05.1984 по 04.09.1984, з 29.11.1988 по 01.08.1991 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 02.09.1981, оскільки відсутня інформація про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві із зазначенням номерів та дат підстав внесення за кожен рік та інформації про реогранізацію підприємства; період роботи з 29.04.1996 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 09.09.1981, оскільки відсутній запис про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 №58 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110. Позивач вказане рішення не оскаржував, а звернувся до Головного управління ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком. Під час розгляду доданих до заяви матеріалів встановлено, що вік позивача 60 років, а страховий стаж складає 27 років 23 дні. За результатами розгляду ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення №55 від 18.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Головне управління просило звернути увагу, що у разі винесення наступного рішення за повторним зверненням до органів Пенсійного фонду України, попереднє рішення автоматично скасовується. А отже, рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 24.09.2024 №55 взагалі не повинно бути предметом спору по даній справі.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

26.09.2024 Головним управлінням ПФУ в Одеській області складено акт №1500-1002-1/8713 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії за результатами перевірки встановлено: суми заробітної плати, вказані у довідці від 23.07.2024 №1820-Ж-11.1-21, яка видана ОСОБА_1 за період роботи з 01.11.1988 по 31.08.1991, відповідають даних, зазначеним в наданих первинних документах по нарахуванню заробітної плати за цей період, крім травня 1989 року: 485,10. На всі виплати нараховано страхові внески.

Згідно з висновком за результатами перевірки довідки, яка видана ОСОБА_1 від 23.07.2024 №1820-Ж-11.1-21 встановлено розбіжність з даними первинних документів у травні 1989.

З архівної довідки виданої Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 23.07.2024 №1820-Ж-11.1-21 та аналогічної довідки від 26.09.2024 №1535-11.1-33, яка видана в тому, що ОСОБА_1 працював в Рибогосподарському аграрному колективному підприємстві ім. П.Шмідта і його заробітна плата склала: за листопад 1988 5,23; грудень 303,25; лютий 1989 151,42; березень 1129,64; квітень 317,15; травень 485,10; червень 480,72; липень 638,89; серпень 379,09; вересень 502,32; жовтень 431,75; листопад 102,86; грудень 435,90; січень 1990 182,52; лютий 371,31; березень 1041,21; квітень 134,10; травень 330,00; червень 516,11; серпень 497,93; вересень 116,64; жовтень 222,93; листопад 573,27; лютий 1991 833,76; березень 327,59; квітень 85,33; липень 927,90; серпень 87,74.

З архівної довідки Одеського морехідного фахового коледжу морського та рибопромислового флоту імені Олексія Соляника від 17.09.2024 №23/13 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчався на денному відділенні в Одеському морехідному училищі рибної промисловості з 1982 року по 1984 рік. Зарахований на денне судноводійне відділення з 01.09.1982 згідно з наказом від 23.08.1982 №96/134. Відрахований з училища 22.10.1984 згідно наказу від 19.10.1984 №96/165. Зарахований на 4 курс заочного відділення згідно наказу 11.09.1987 №96/215. Закінчив училище згідно наказу від 01.07.1988 №96/167 та отримав диплом від 01.07.1988 НОМЕР_3 за спеціальністю №1612 «Морське судноводіння». Здобув кваліфікацію техніка-судноводія.

24.09.2024 Головним управлінням ПФУ в Харківській області прийнято рішення №55 про відмову у призначенні пенсії за віком; вік заявника 60 років; страховий стаж особи становить 26 років 9 місяців 23 дні. За наданими документами до загального страхового стажу не зараховано наступні періоди згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 02.09.1981: період роботи в рибколгозпі ім. Шмідта з 03.05.1984 по 04.09.1984 та з 29.11.1988 по 01.08.1991, оскільки відсутня інформація про кількість фактично відпрацьованих днів, в становлений річний мінімум та інформація про реорганізацію підприємства; період роботи з 29.04.1996, оскільки відсутній запис про звільнення. Довідка про нарахування заробітної плати №1820-Ж-11.1-21 від 23.07.2024 може бути врахована після перевірки.

18.11.2024 Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення №55 про відмову у призначенні пенсії за віком за яким страховий стаж особи становить 27 років 23 дні. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 29.11.1988 по 01.08.1991 в колгоспі ім. Шмідта згідно трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року підтверджується трудовою участю в громадському господарстві із зазначенням встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. В записах трудової книжки інформація, щодо участі в громадському господарстві кількість вироблених в колгоспі вихододнів та встановлений мінімум відсутня; з 03.05.1996 по 14.09.1998 згідно довідки-характеристики, виданої 14.09.1998, оскільки не містить підстави зарахування (наказ про прийняття та звільнення).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2018 року після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За змістом частини першої ст. 1 Закону № 1058-IV термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

За приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі-Закон № 1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі по тексту - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У пункті 2.6 пункту 2 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Водночас, у період часу до затвердження Інструкції №58 діяв порядок ведення трудових книжок, затверджений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 року №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі Інструкція №162), пункти 2.2 та 2.3 якої містять наступні положення (мовою оригіналу): «Заполнение трудовой книжки впервые производится администрацией предприятия в присутствии работника не позднее недельного срока со дня приема на работу. В трудовую книжку вносятся: сведения о работнике: фамилия, имя, отчество, дата рождения, образование, профессия, специальность; сведения о работе: прием на работу, перевод на другую постоянную работу, увольнение... Записи производятся аккуратно, перьевой или шариковой ручкой, чернилами черного, синего или фиолетового цвета».

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Суд зауважує на тому, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Разом з цим, суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також, постановою Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (яка була чинною у період заповнення трудової книжки колгоспника) було затверджено «Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників», в яких зазначено, зокрема, таке: трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів; трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів і моменту прийняття їх в члени колгоспу; в трудову книжку колгоспника вносяться; відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи: відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, нагородження і заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства: відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди; всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою; трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній. трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Судом було досліджено трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 заповнену 02.09.1985, та встановлено, наступні записи зокрема:

- запис №8 03.05.1984 зарахований на час практики матросом (Наказ №4 від 22.05.1984);

- запис №9 04.09.1984 звільнений за закінченням строку практики (Наказ №13 від 13.09.1984);

- запис №14 29.11.1988 прийнятий в члени рибколгоспу (ОК№100 від 01.12.1988);

- запис №15 04.06.1990 призначений на посаду старшого помічника капітана (Наказ по флоту №31 від 04.06.1990);

- запис №16 01.08.1991 виведений із членів рибколгоспу (ОК3838 від 29.07.1991);

- запис №26 29.04.1996 прийнятий штурманом в СП «Левайс» (Наказ №3 від 29.04.1996).

Вказана трудова книжка містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди. Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Таким чином, суд не виявив достатніх підстав для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача до його страхового стажу, а тому дії відповідачів щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів є протиправними.

Стосовно не зарахування періоду роботи, з 03.05.1984 по 04.09.1984 та з 29.11.1988 по 01.08.1991 в колгоспі пенсійний орган в своєму рішенні покликається на відсутність інформації про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Суд зазначає, що відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж зараховують роботу, яку виконували на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах незалежно від характеру та тривалості роботи і тривалості перерв.

Під час обчислення стажу роботи в колгоспі після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховують час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 17.05.1992 №17 «Про порядок застосування окремих положень статей Закону України «Про пенсійне забезпечення»«, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4. Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в том випадку, коли не встановлювався мінімум трудової участі у громадському господарстві.

Суд звертає увагу, що в трудовій книжці НОМЕР_1 маються відповідні записи про роботу ОСОБА_1 у спірні періоди. Проте записи про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві відсутні.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту першого «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд акцентує, що у разі відсутності у документах інформації про встановлений в спірний період мінімум трудової участі, відповідач в будь-якому випадку повинен здійснити відповідне обчислення стажу в разі відсутності встановленого для позивача мінімуму трудової участі в громадському господарстві згідно чинного законодавства, а отже спірний період з 03.05.1984 по 04.09.1984 та з 29.11.1988 по 01.08.1991 підлягає зарахуванню.

Стосовно не зарахування періоду роботи з 29.04.1996, оскільки відсутній запис про звільнення, суд зазначає таке.

Так в матеріалів справи міститься довідка-характеристика видана в тому, що ОСОБА_1 прибув на m/v «ALEX D» флаг VALLETTA Грузо-оператор СП «Левайс» Україна 03 травня 1996 року на посаду 2-го помічника капітана, вибув з судна 14 вересня 1998 року.

Дійсно запис №26 трудової книжки не містить відомостей про звільнення з СП «Левайс».

Між тим, записи №24-25 трудової книжки корелюються між собою щодо хронологічної послідовності, є чіткими, розбірливими, записані в хронологічному порядку без будь-яких виправлень чи помарок у датах прийняття, переведення та звільнення з роботи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а сформовано правовий висновок, згідно якого підставою для призначення пенсії є наявність стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Оскільки законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується період роботи з 29.04.1996 по 14.08.1998.

Щодо доводів відповідача про відсутність інформації про реорганізацію підприємства суд зазначає, що статтею 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Проаналізувавши викладені норми, суд вважає, що у разі наявності сумнівів щодо повноважень осіб, які підписали вищеописані довідки та їх змісту, відповідач 1 не був позбавлений можливості звернутися до органу який її видав із вимогою про підтвердження викладеної інформації.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження звернення відповідача щодо отримання документів про трудову діяльність позивача та виконувану ним роботу, суб`єктами владних повноважень, суду не надано.

Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд у подібних правовідносинах виклав правову позицію про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Окрім того, суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому, зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до її страхового стажу.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, Верховний Суд у подібних правовідносинах виклав правову позицію про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах у трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право в даному випадку на перерахунок (допризначення) пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Суд приходить до переконання, що на час розгляду справи №420/38801/24 судом рішенням, що зачіпає права та інтереси позивача є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.11.2024 за №55.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області є протиправними.

Стосовно способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення, нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Разом з цим, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення позивачу пенсії за віком від 12.11.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, що в даному випадку буде достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією №2702-6369-9298-7274 від 15.12.2024.

Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління в Кіровоградській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.11.2024 №55.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення позивачу пенсії за віком від 12.11.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 );

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА