Справа № 359/13566/24
Суддя: Семенюта О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/17/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представників позивача Полянської К.В., Баланюк А.Ю.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 4 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Золотоус Ольги Миколаївни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого адміністративного позову.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та обґрунтовував його тим, що 1 листопада 2024 року інспектор взводу 2 роти 4 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській області ДПП Золотоус О.М. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3387877, якою на позивача був накладений штраф в розмірі 20400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Зі змісту цієї постанови вбачається, що 1 листопада об 11 годині 56 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Київське шосе, 20 в с. Семиполки Броварського району зі швидкістю 87 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 37 км/год. Під час перевірки було встановлено, що постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«а» п.2.1 ПДР України. Позивач посилається на те, що станом на 1 листопада 2024 року постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року не набрала законної сили, оскільки вона оскаржувалась в апеляційному порядку. Під час розгляду справи поліцейський міг ознайомитись з реєстром судових рішень та перевірити факт оскарження вказаної постанови, а тому ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення. Ці обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії інспектора Золотоус О.М. щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3387877 від 1 листопада 2024 року, а також скасувати вказану постанову.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників адміністративного процесу до адміністративного позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2024 року(а.с.61) вбачається, що адміністративна справа за адміністративнимпозовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 20 грудня 2024 року (а.с.63-64) адміністративний позов, пред`явлений ОСОБА_1 , був залишений без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 31 грудня 2024 року (а.с.69-70) було поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача Полянська К.В., Баланюк А.Ю. підтримують адміністративний позов та посилаються на те, що 8 жовтня 2024 року їх довіритель дізнався про притягнення його адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 15 жовтня 2024 року на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року була подана апеляційна скарга з клопотанням про поновлення процесуального строку. Ці обставини свідчать про те, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року станом на день винесення оскаржуваної постанови не набрала чинності, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Тому представники позивача Полянська К.В., Баланюк А.Ю. наполягають на задоволенні позову.

Представник відповідачів Семотюк Т.В. подав відзив (а.с.98-105), в якому не визнав адміністративний позов та заперечував проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Вказане судове рішення набрало законної сили 2 липня 2024 року. Відомості про вказане судове рішення 12 серпня 2024 року були внесені до підсистеми «Адмінпрактика» інформаційного порталу Національної поліції. Тому інспектор Золотоус О.М. не мала права не притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Тому представник відповідачів Семотюк Т.В. просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

1 листопада 2024 року інспектор взводу 2 роти 4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Золотоус О.М. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3387877 (а.с.151), якою на позивача був накладений штраф в розмірі 20400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 1 листопада об 11 годині 56 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул.Київське шосе, 20 в с. Семиполки Броварського району зі швидкістю 87 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 37 км/год. Під час перевірки було встановлено, що постановою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 20 червня 2024 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«а» п.2.1 ПДР України.

Спірні правовідносини регулюються главою 1 «Загальні положення» та главою 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР України), а також главою 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку» підрозділу ІІ «Особлива частина» розділу ІІ «Адміністративне правопорушення і адміністративна відповідальність» КУпАП.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

Відповідно до пп. «а» п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.4 ст.291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Згідно з ч.2 ст.3171 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відповідно до ч.1 ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.2 ст.6 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року (а.с.108-109, 110-114) ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На нього був накладений штраф в розмірі 17000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. У зв`язку з тим, що 2 липня 2024 року судове рішення набрало законної сили, на підставі ч.2 ст.3171 КУпАП з того ж дня розпочався річний строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами. Перебіг цього строку підлягав закінченню 2 липня 2025 року, тоді як ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , вже 1 листопада 2024 року. Ці обставини свідчать про те, що в діях позивача міститься об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року (а.с.161-168) 8 жовтня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, а 15 жовтня 2024 року через засоби поштового зв`язку захисником Кулініч К.В. подана апеляційна скаргу. Постановою Київського апеляційного суду від 4 листопада 2024 року було повернуто апеляційну скаргу. 6 листопада 2024 року захисник Кулініч К.В. повторно подала апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року знов була повернута. 10 грудня 2024 року захисник Кулініч К.В. втретє подала апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року було поновлено захиснику Кулініч К.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року та залишено її без змін. У зв`язку з тим, що апеляційна скарга на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року була подана після набрання нею законної сили, правила ч.4 ст.291 КУпАП в частині набрання судовим рішенням після апеляційного перегляду не поширюються на спірні правовідносини. Тому доводи представників позивача Полянської К.В. та Баланюк А.Ю. про те, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року набрала законної сили лише 22 січня 2025 року, підлягає критичній оцінці. Поновлення строку на апеляційне оскарження не змінює дату набрання означеним судовим рішенням законної сили.

Безумовно, накладення на ОСОБА_1 штрафу є втручанням держави в його право на мирне володіння майном (в даній справі грошовими коштами). Однак таке втручання здійснено на підставах і в порядку, передбачених законом, та відповідає суспільним інтересам, що полягають не тільки в охороні правопорядку та безпеки дорожнього руху, а також у забезпеченні принципу обов`язковості судового рішення. Адже, керуючи транспортним засобом до закінчення строку позбавлення спеціального права, Гончаров І.М. не виконав постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року. Ці обставини свідчать про те, що накладення на позивачаштрафу кореспондується з невід`ємними гарантіями, запровадженими п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання протиправними дій інспектора Золотоус О.М. та для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3387877 від 1 листопада 2024 року. Тому у задоволенні адміністративного позову, пред`явленого ОСОБА_1 , належить відмовити. В такому випадку підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 гривень 00 копійок відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.242, ч.1-ч.2 ст.243, ст.ст.246, 287 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 4 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Золотоус Ольги Миколаївни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанову інспектора взводу 2 роти 4 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Золотоус Ольги Миколаївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3387877 від 1 листопада 2024 року залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду О.Ю. Семенюта