Справа № 420/35513/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ невідомий, місце знаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 листопада 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) за участю третьої особи Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ невідомий, місце знаходження: АДРЕСА_3 ), в якій позивач просив:

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови в задоволенні ОСОБА_1 рапорту на звільнення з військової служби на підставі абзацу десять п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу десять пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходить військову службу на посаді діловода тилу Військової частини НОМЕР_4 .

У позовній заяві представник позивача зазначив, що Військова частина НОМЕР_4 є окремим батальйоном Військової частини НОМЕР_2 .

Так, представник позивача зазначає, що 17.10.2024 р. Позивач звернувся безпосередньому командиру, до командування Військової частини НОМЕР_4 з рапортом про звільнення з військової служби відповідно до абзацу десять пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

До рапорту Позивачем було долучено наступні документи в нотаріально засвідчених

копіях:

паспорт та довідка про присвоєння РНОКПП Позивача;

довідка ВПО Позивача;

паспорт та довідка про присвоєння РНОКПП дружини Позивача;

довідка ВПО дружини Позивача; свідоцтво про шлюб;

довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААД № 077720 від 23.09,2024 р.; висновок ЛКК за № 110 від 11.10.2024 р.;

висновок № 592 від 09.10.2024 р. форми первинної облікової документації № 080-4/о про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Командуванням Військової частини НОМЕР_4 рапорт Позивача було погоджено та спрямовано до командування Відповідача для подальшого прийняття рішення.

Листом № 1044/303/1/2564 від 26.10.2024 р. Відповідач повідомив Позивачу про відмову у задоволенні рапорту на звільнення у зв`язку з виявленими недоліками, а саме наданий Позивачем висновок ЛКК від 11.10.2024 р. № 110 не затверджений жодним Наказом МОЗ України.

Позивач вважає відмову Відповідача у задоволенні рапорту на звільнення протиправною, оскільки у нього є всі підстави для звільнення з військової служби на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується належними документами, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Так, представник позивача звертає увагу, що згідно з абзацу десять пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

Як було зазначено вище Позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, однак виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення через сімейні обставини на підставі абзацу десять пункту 3 частини 12 статті 26 Закону.

Чинним законодавством України не визначено переліку документів, які необхідно додати до рапорту на підтвердження зазначених обставин, які є підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби.

Виходячи з формулювання самої підстави для звільнення Позивачу необхідно документально підтвердити такі обставини: наявність дружини з інвалідністю І чи II групи та її потребу у постійному догляді.

Позивачем було долучено до рапорту нотаріально засвідчену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД № 077720, видану 23.09.2024 р. Обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Одеса, відповідно до якої дружині Позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено II групу інвалідності за загальним захворюванням строком до 22.09.2025 року, та надано докази на підтвердження того, що дружина Позивача потребує постійного догляду.

З наведених підстав представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

До суду 03 грудня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що рапортом від 24.10.2024 ОСОБА_1 хотів звільнитись на підставі потреби постійного стороннього догляду за його дружиною, яка є інвалідом ІІ групи. На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надав довідку ЛКК від 11.10.2024 №110.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до пункту 27 постанови Кабінету Міністрів України від 01.12.2009 №1317 «Положення про порядок, умови та критерії становлення інвалідності», наказ МОЗ України від 05.09.2011 №561 «Інструкція про встановлення груп інвалідності» потребу у постійному сторонньому догляді визначають особам з інвалідністю І групи, у яких за результатами огляду МСЕК, виявлено стійкі, значно виражені важкості функціональні порушення в організмі, внаслідок захворювання, травми або уродженої вади, що привели до значного обмеження життєдіяльності та неспроможності до самообслуговування (ІІІ ступінь обмеження життєдіяльності).

Потреба у постійному сторонньому догляді вказується у довідці МСЕК (форма 157-1/о). Інших форм документації МСЕК для визначення стороннього догляду наказом МОЗ України від 30.07.2012№577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» не передбачено.

Представник відповідача звертає увагу, що відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності затвердженого наказом МОЗ України від 09.04.2008 №189, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 04.07.2008 №589/15280 (зі змінами) визначено, що до основних завдань ЛКК зокрема належить видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку.

Тому, на думку представника відповідача, ЛКК видається тільки для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці (професійне захворювання), та не може бути підставою для звільнення, адже стосується дорослого члена сім`ї. Вочевидь, законодавець під час внесення змін до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії воєнного стану вирішив, що особи, які будуть застосовувати зміни зможуть розмежувати обставини, за яких допустимою є довідка МСЕК, чи довідка ЛКК. Однак практика показала, що таке розмежування викликає труднощі.

Також представник відповідача звертає увагу, що існують такі затверджені форми висновку ЛКК:

висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу - форма затверджена Наказом МОЗ 667 від 31.07.2013 р.;

форма № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» - затверджена Наказом МОЗ 407 від 09.03.2007р.;

форма № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» - затверджена Наказом МОЗ 407 від 09.03.2007р..

Проте наданий ОСОБА_1 висновок ЛКК від 11 жовтня 2024 року №110, не є затвердженими жодним Наказом МОЗ.

Представник відповідача зазначає, що висновок лікарської-консультативної комісії та висновок медико-соціальної експертної комісії є двома різними документами, які мають різне значення.

Висновок лікарської-консультативної комісії є документом, який видається лікарською комісією з метою з`ясування стану здоров`я конкретної людини, оцінки можливості працювати на певній посаді, військової придатності, дітям до 18 років тощо. Висновок лікарської-консультативної комісії може мати рекомендації щодо лікування, профілактики, режиму роботи та інше.

Висновок медико-соціальної експертної комісії є документом, який дається експертною комісією з метою визначення можливості людини для самообслуговування, працевлаштування, одержання соціальних послуг тощо.

Висновок медико-соціальної експертної комісії може мати рекомендації щодо заходів соціальної підтримки, адаптації та реабілітації людини.

Відповідно, лікарсько-консультативна комісія оцінює стан здоров`я конкретної людини з медичної точки зору, а медико-соціальна експертна комісія визначає можливість людини до самообслуговування.

Підсумовуючи викладене, представник відповідача вважає, що у військової частини НОМЕР_2 відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 на підставі потреби постійного стороннього догляду за його дружиною, яка є інвалідом ІІ групи за висновком ЛКК від 11 жовтня 2024 року №110 та висновку від 09.10.2024 №592 форми № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».

Своєю чергою 09 грудня 2024 року представник позивача надав відповідь на відзив, відповідно до якої наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що висновок № 592 від 09.10.2024 р. форми первинної облікової документації № 080-4/о, затвердженої Наказом МОЗ України 09.03.2021 р., про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданий КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 3» ОМР, відповідно до якого дружині Позивача ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, є належним документом в розумінні закону, що підтверджує необхідність постійного догляду особи.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено паспортом громадянина України.

Суд встановив, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 20.02.2023 року № 53 солдата ОСОБА_1 , який призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20.02.2023 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 05.10.2023 року № 373/1/5/718 старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом на час введення військового стану в військовій частині НОМЕР_4 з 20.02.2023 року по теперішній час.

Суд встановив, що відповідні записи щодо проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 внесені у військовий квиток позивача Серія НОМЕР_5 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_6 від 17.04.2020 року позивач та громадянка України ОСОБА_3 , зареєстрували шлюб 17 квітня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 257, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини: ОСОБА_4 .

Позивач та його дружина взяті на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідками від 31.07.2023 року № 5106- (щодо позивача) та від 01.08.2023 року № 5106- (щодо дружини), у яких зазначено фактичне проживання подружжя: АДРЕСА_4 .

Суд встановив, що 17.10.2024 р. Позивач звернувся командиру Військової частини НОМЕР_4 з рапортом про звільнення з військової служби відповідно до абзацу десять пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

До рапорту Позивачем було долучено документи в нотаріально засвідчених копіях:

паспорт та довідка про присвоєння РНОКПП Позивача;

довідка ВПО Позивача;

паспорт та довідка про присвоєння РНОКПП дружини Позивача;

довідка ВПО дружини Позивача; свідоцтво про шлюб;

довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААД № 077720 від 23.09,2024 р.;

висновок ЛКК за № 110 від 11.10.2024 р.;

висновок № 592 від 09.10.2024 р. форми первинної облікової документації № 080-4/о про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що командуванням Військової частини НОМЕР_4 рапорт Позивача було погоджено та спрямовано до командування Відповідача для подальшого прийняття рішення.

Однак, листом № 1044/303/1/2564 від 26.10.2024 р. Відповідач повідомив Позивачу про відмову у задоволенні рапорту на звільнення у зв`язку з виявленими недоліками, а саме наданий Позивачем висновок ЛКК від 11.10.2024 р. № 110 не затверджений жодним Наказом МОЗ України, та з посиланням на те, що даний висновок виданий не правомірно.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII (далі, - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені підстави для звільнення з військової служби.

Так, відповідно до абз. 10 пункту 3 частини 12 статті 26 цього Закону військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Предметом цього позову є відмова військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення позивача за абз. 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII з підстав того, що наданий Позивачем висновок ЛКК від 11.10.2024 р. № 110 не затверджений жодним Наказом МОЗ України, та з посиланням на те, що даний висновок виданий не правомірно.

Так, суд встановив, що 17.10.2024 р. позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_4 з рапортом про звільнення з військової служби відповідно до абзацу десять пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

До рапорту Позивачем було долучено документи в нотаріально засвідчених копіях:

паспорт та довідка про присвоєння РНОКПП Позивача;

довідка ВПО Позивача;

паспорт та довідка про присвоєння РНОКПП дружини Позивача;

довідка ВПО дружини Позивача; свідоцтво про шлюб;

довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААД № 077720 від 23.09,2024 р.;

висновок ЛКК за № 110 від 11.10.2024 р.;

висновок № 592 від 09.10.2024 р. форми первинної облікової документації № 080-4/о про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 затверджено форм первинної облікової документації щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я».

Відповідно до п. 1 вказаного наказу затверджено такі форми первинної облікової документації:

1) форму первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

2) форму первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

3) форму первинної облікової документації № 080-3/о «Довідка про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне (орфанне) захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги» та інструкцію щодо її заповнення.

Відповідач посилається на те, що висновок ЛКК за № 110 від 11.10.2024 р не затверджений жодним Наказом МОЗ України.

Але відповідач не враховував, що позивачем надано також висновок № 592 від 09.10.2024 р. форми первинної облікової документації № 080-4/о про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, який затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407, яким рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи за ОСОБА_2 .

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем надано документ на підтвердження необхідності стороннього догляду за своєю дружиною.

Посилання відповідача на те, що довідка ЛКК не може бути підставою для звільнення, адже стосується дорослого члена сім`ї, суд зазначає таке.

Так, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Разом з цим суд звертає увагу на те, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».

Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Також повноваження ЛЛК визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 № 667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання».

Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).

Тому на переконання суду надання висновків щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, віднесено також до повноважень ЛКК закладу охорони здоров`я.

Суд зазначає, що відповідно до висновку Лікарсько-консультативної комісії вих. № 110 від 11.10.2024 року Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Одеської міської ради за поставленими діагнозами ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду невиліковано хворого, який внаслідок порушення функцій організму, не може самостійно пересуватись та самообслуговуватись.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 р. № 859, цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, зокрема: невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

Суд зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».

Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о "Медична карта амбулаторного хворого № ", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110,

зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Відповідно до п. 4 цієї Інструкції, висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859.

Згідно з пунктом 11 Інструкції, особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

ОСОБА_2 встановлена інвалідність до 01.10.2025 року, відповідно, висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі є дійсним до 09.10.2025 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та проведеного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позивач надав повний пакет документів на підтвердження необхідності постійного догляду за своєю дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

За таких встановлених судом обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги -визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови в задоволенні ОСОБА_1 рапорту на звільнення з військової служби на підставі абзацу десять п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є правомірними та належать задоволенню.

Також належать задоволенню позовні вимоги - зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу десять пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У розглядаємій справі суд доходить висновку, що з боку позивача надані всі необхідні документи для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби та відсутні підстави для виконання інших умов для прийняття вказаного рішення, а тому вказані позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними, а тому належать задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ невідомий, місце знаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) щодо відмови в задоволенні ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) рапорту на звільнення з військової служби на підставі абзацу десять п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) звільнити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з військової служби на підставі абзацу десять пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко