Справа № 160/32177/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Боженко Н.В.
за участі секретаря судового засідання: Сватко Є.А.
представника позивача: Єпіфанової Ю.О.
представника відповідача: Дишко Ю.В.
04 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (далі позивач) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність податкового повідомлення-рішення відповідача від 25.10.2024 року. Зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення зумовлене фактично оцінкою відповідачем обставин реєстрації податкової накладної по одній господарській операції, за якою позивачем заявлено до відшкодування з бюджету від`ємне значення з ПДВ. Однак, правові підстави для такого заявлення існували, а підстави, згідно яких відповідач вважав необґрунтованим таке відшкодування, не можуть зумовлювати такі юридичні наслідки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року клопотання представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі задоволено. Забезпечено участь представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у судовому засіданні, призначеному на 24 грудня 2024 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
23 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що ФГ «ТРУД 2012» не нараховано податкові зобов`язання по взаємовідносинам з ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» на суму ПДВ 4 973 659,15 гривень. Слід зазначити, що протягом 2020-2024 рр. не подавались звіти «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартiсть у зв`язку з виправленням самостiйно виявлених помилок», згідно яких було нараховано податкові зобов`язання по взаємовідносинам з ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД».
Судове засідання, призначене на 24 грудня 2024 року, відкладено за клопотанням представника позивача. Наступне судове засідання призначено на 14 січня 2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року клопотання представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі задоволено. Забезпечено участь представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у судовому засіданні, призначеному на 14 січня 2025 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 28 січня 2025 року.
27 січня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву щодо розподілу судових витрат, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд».
Судове засідання, призначене на 28 січня 2025 року, знято з розгляду в зв`язку з оголошенням сигналу «Повітряна тривога». Наступне судове засідання призначено на 04 лютого 2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року клопотання представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі задоволено. Забезпечено участь представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у судовому засіданні, призначеному на 04 лютого 2025 року та наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судове засідання, призначене на 04 лютого 2025 року, представники сторін з`явились та надали пояснення. В судовому засіданні оголошено перерву до 11 лютого 2025 року.
Судове засідання, призначене на 11 лютого 2025 року, знято з розгляду в зв`язку з оголошенням сигналу «Повітряна тривога». Наступне судове засідання призначено на 18 лютого 2025 року.
Судове засідання, призначене на 18 лютого 2025 року, знято з розгляду в зв`язку з оголошенням сигналу «Повітряна тривога». Наступне судове засідання призначено на 04 березня 2025 року.
В судове засідання, призначене на 04 березня 2025 року, представники сторін з`явились, надали пояснення та виступили з промовами в судових дебатах.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.
19 серпня 2024 року позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за липень 2024 року (т. 1, а.с. 23). Згідно цієї декларації заявлено від`ємне значення з ПДВ у розмірі 58966934,00 грн, при цьому в рядку 21 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду зазначено суму 38628778,00 грн. Зокрема, згідно матеріалів перевірки та позицій сторін, в цю суму включено 4973659,15 грн ПДВ за податковою накладною ФГ «ТРУД 2012» від 02.10.2020 року №21 (т. 2, а.с. 9) на загальну суму 29841955,00 грн, в т.ч. ПДВ 4973659,20 грн, яка зареєстрована датою 25.11.2020 року за рішенням суду.
Згідно відомостей про суми ПДВ, зазначені у податкових накладних (додаток 1) (т. 3, а. с. 6) за №228 вказано спірну податкову накладну.
Ця податкова накладна ФГ «ТРУД 2012» відповідає видатковій накладній позивача від 02.10.2020 року на відвантаження соняшника на цю ж суму.
Згідно квитанції від 25.11.2020 року (т.1, а.с. 196) реєстрація податкової накладної була зупинена за п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року у справі №520/432/21, яке набрало законної сили 17.05.2021 року, зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 02.10.2020 року №21.

Згідно квитанції про реєстрацію податкової накладної від 17.07.2024 року (т. 1, а.с. 199) податкову накладну від 02.10.2020 року №21 зареєстровано за рішенням суду.

Згідно наданого позивачем витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №663477 на запит від 03.10.2024 року (т. 1, а.с. 75) позивач отримав податкову накладну від 02.10.2020 року №2 на суму 4973659,15 грн, дата внесення відомостей продавцем до Єдиного реєстру: 25.11.2020 року, реєстраційний номер документа в ЄРПН: .

Наказом відповідача від 02.09.2024 року №176 (т. 2, а.с. 250) призначено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань законності декларування в декларації за липень 2024 року заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ та від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. гривень.

18 вересня 2024 року відповідач звернуся до Красноградської ДПІ Головного управління ДПС у Харківській області листом №922/7/34-00-07-02 (т. 3, а.с. 5) про проведення зустрічної звірки, в якій просив здійснити відпрацювання ФГ «ТРУД 2021» по взаємовідносинам з позивачем по податковій накладній від 02.10.2020 року №21 та подальшим поданням ФГ «ТРУД 2012» уточнюючого розрахунку.

26 вересня 2024 року відповідачем складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки №619/34-00-07-02/41161689 (далі Акт перевірки). Згідно висновків перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.1., 198.2., 198.3. ст. 198, п. 200.1., 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 4973659,15 грн рядок 21 Декларації з ПДВ за липень 2024 року.

Відповідне обґрунтування наведено в п. 3.2. Акту перевірки: йдеться про податкову накладну від 02.10.2020 року №21, складено ФГ «ТРУД 2012» на адресу позивача. Зазначено, що згідно баз даних АІС ДПС ФГ «ТРУД 2012» подано уточнюючий розрахунок, яким ФГ «ТРУД 2012» уточнюється показник (р. 9) податкові зобов`язання: зменшено розмір зобов`язання на 4973659,00 грн. Тобто, ФГ «ТРУД 2012» не нараховано податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем, в подальшому не подавались уточнюючі розрахунки, згідно яких було нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем.

Листом від 03.10.2024 року №3181/7/20-40-07-12-10 (т. 2, а.с. 229) Головне управління ДПС у Харківській області повідомило відповідачу щодо його листа про проведення зустрічної звірки, що фахівцями управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФГ «ТРУД 2012» з питань визначення суми від`ємного значення з ПДВ за декларацією з ПДВ за грудень 2020 року, за результатом якої складено акт від 11.03.2021 року. ФГ «Труд 2012» не надано до перевірки оригіналів запитуваних документів, які могли б підтвердити фактичне здійснення господарської діяльності підприємства за 2020 рік, у зв`язку з чим неможливо підтвердити фактичне здійснення господарської діяльності підприємства за 2020 рік.

Листом від 10.10.2024 року №393 позивач подав заперечення на Акт перевірки (т. 1, а.с. 183).

Листом відповідача від 24.10.2024 року №2435/6/34-00-07-02 (т. 1, а.с. 76) розглянуто заперечення позивача на Акт перевірки, яким висновки Акту перевірки залишено без змін. Відповідний висновок також наявний в матеріалах справи (т. 2, а.с. 226).

25 жовтня 2024 року відповідачем щодо позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.10.2024 року №2 (т. 2, а.с. 10, далі ППР), яким на підставі Акту перевірки за порушення вказаних у ньому положень податкового законодавства зменшено суму від`ємного значення з ПДВ по податковій декларації з ПДВ за липень 2024 року на суму 4973659,15 грн.

Вважаючи це ППР протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу

Згідно пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.

За п. 200.14. ст. 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов`язком постачальника товарів чи послуг.

Цьому обов`язку кореспондує обов`язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.05.2023 року у справі №806/755/17.

Слід підкреслити, що за спірною податковою накладною від 02.10.2020 року №21 (т. 1, а.с. 9) позивач був покупцем, тобто не був відповідальною особою за реєстрацію податкової накладної. Така накладна зареєстрована лише 17.07.2024 року, що підтверджується відповідною квитанцією (т. 1, а.с. 199) та відповідачем не заперечувалося. Затримка зумовлена судовим оскарженням відмови в реєстрації податкової накладної в рамках справи №520/432/21, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно змісту Акту перевірки відповідач не заперечував проти затримки реєстрації спірної податкової накладної, натомість в основу свого рішення поклав єдину підставу контрагент позивача подав уточнюючий розрахунок, яким зменшив податкові зобов`язання на суму, яку позивач відніс до податкового кредиту, в обох випадках йдеться про одну й ту ж податкову накладну.

Судом також констатується відсутність жодних інших зауважень до визначення позивачем від`ємного значення з ПДВ по спірній податковій накладній. В свою чергу судом надається оцінка зауваженню відповідача.

Передусім слід наголосити на тому, що відповідач не вказує як конкретно позивачем порушено норми права, вказані в Акті перевірки та ППР. Наявне посилання носить формальний характер. Це вбачається з того, що на заперечення позивача на Акт перевірки, а також у відзиві відповідач лише повторює виклад Акту перевірки, не наводячи змістовного заперечення проти доводів позивача.

Квінтесенцією позиції відповідача є абзац 3 стор. 19 Акту перевірки (т. 1, а.с. 57), в якому відповідач зазначає, що в порушення норм права, які поставлені в провину позивачу, платником податку ФГ «ТРУД 2012» (тобто, іншою особою) не визначено податкові зобов`язання з ПДВ на спірну суму.

Слід зазначити, що наявна система нормативно-правового регулювання дійсно передбачає, що відшкодуванню з ПДВ покупця має відповідати податкове зобов`язання продавця. Відповідно, відповідач в цілому не безпідставно вважав, що відсутність визначеного податкового зобов`язання з ПДВ продавцем має значення для визначення бюджетного відшкодування з ПДВ покупцем.

Водночас, принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.12.2023 року у справі №420/13363/21.

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.12.2023 року у справі №420/4803/19, від 25.12.2023 року у справі №480/7174/21.

В даній справі відповідач, формально пославшись на положення Податкового кодексу України, які визначають засади правового регулювання податкового кредиту та бюджетного відшкодування, не зміг сформулювати в чому полягає порушення цих положень, яке допустив саме позивач, тобто не вказав, що в діях позивача було невірним, коли позивач, в місяці реєстрації податкової накладної по операції, де позивач був покупцем, відніс сплачену суму ПДВ до податкового кредиту (та в подальшому відніс цю суму до бюджетного відшкодування). Слід констатувати, що ця обставина зумовлена безпідставним застосуванням до відповідача відповідальності за порушення, допущені іншим суб`єктом господарювання.

Натомість відповідач не погоджувався з тим, що по цій операції контрагент позивача зменшив податкове зобов`язання. Проте, зв`язок податкового зобов`язання продавця та податкового кредиту покупця хоча й існує, однак спосіб відповідної взаємозалежності визначено в положеннях законодавства, на основі яких здійснюються суспільні відносини у даній сфері. Так, вищевказані положення податкового законодавства пов`язують право на податковий кредит з фактом реєстрації податкової накладної, а не зі станом податкової звітності контрагента (продавця) чи її змісту. Тобто, саме законодавець створив відповідну презумпцію, за якої факт реєстрації податкової накладної має визначальне значення для права покупця на податковий кредит. Відповідно, дії відповідача, незалежно від мети, яку він ставив перед собою, не можуть порушувати основу нормативно-правового регулювання спірних правовідносин. Адже фактично, в результаті правозастосування відповідача, позивач як суб`єкт, щодо якого наявний юридичний факт, з яким пов`язано право на податковий кредит, позбавляється такого права. Більш того, таке позбавлення здійснюється з посиланням на поведінку контрагента позивача, а не на дії самого позивача, який визначив податковий кредит за наявності підстав для цього. Тобто, окрім протиправності позбавлення права позивача на податковий кредит в ситуації, коли існують фактичні обставини, з якими законодавством пов`язано право на такий податковий кредит, відповідач ще й пов`язав право позивача на такий податковий кредит з поведінкою іншої особи, а не самого позивача.

Як вже зазначив суд, на сторінці 19 Акту перевірки відповідач вказав, що відповідні норми права порушені ФГ «ТРУД 2012», в свою чергу за внутрішньою логікою Акту перевірки наслідки для позивача мають похідний характер від такого порушення контрагента позивача. Такі дії є втіленням перекладення відповідальності з одного суб`єкта господарювання на іншого суб`єкта господарювання, що суперечить принципу індивідуальної відповідальності платника податку.

Відповідач не зміг обґрунтувати в зв`язку з чим положення абзацу 3 п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не можуть бути використані позивачем, пославшись натомість на загальну невідповідність відсутності податкового зобов`язання продавця та податкового кредиту покупця.

Водночас, така невідповідність, хоча й не могла зумовлювати порушення принципу індивідуальної відповідальності, також вимагала від відповідача більшого предмету дослідження під час перевірки.

Таке дослідження вимагало принаймні перевірку контрагента позивача та встановлення підстав та обставин, в зв`язку з якими він уточнюючим розрахунком змінив обсяг податкових зобов`язань. В свою чергу дії відповідача в цій справі у відповідному аспекті мали явно похідний характер, адже висновки Акту перевірки (26.09.2024 року) були сформовані раніше, ніж Головне управління ДПС у Харківській області повідомило інформацію щодо зустрічної звірки (03.10.2024 року). При цьому така відповідь є явно недостатньою для встановлення обставин, які мали бути досліджені для формування обґрунтованих висновків перевірки. Фактично, інший податковий орган лише повідомив, що він проводив перевірку такого контрагента та не отримав від нього затребуваних під час перевірки документів. Ані обставини затребування та ненадання відповіді на такий запит, ані сам акт відповідної перевірки, ані вжиті за результатом такої перевірки заходи відповідачем не досліджувались.

Щодо стверджуваної Головним управлінням ДПС у Харківській області неможливості відповідного суб`єкта господарювання підтвердити певні господарські операції зі сторони такого суб`єкта суд зазначає, що в розпорядженні відповідача було документальне підтвердження спірної господарської операції зі сторони позивача як іншого учасника відповідної операції, при цьому зауважень до такого документального підтвердження в Акті перевірки не висловлено.

Окрім цього, відповідачем не надано навіть спірний уточнюючий розрахунок контрагента позивача, не вказано реквізити такого документа, хоча судом витребувано у відповідача усі документи, які стали підставою для формування ППР, а таке ППР згідно Акту перевірки сформовано виключно на підставі того, що таким уточнюючим розрахунком зменшено податкові зобов`язання, в подальшому такі податкові зобов`язання нараховані не були.

Тобто, відповідач ані підтвердив існування підстави, виходячи з якої він зробив свої висновки, ані обґрунтував вжиття відповідних заходів до позивача в зв`язку з такою підставою (існування якої не підтверджено).

Суд констатує, що такий спосіб проведення перевірки є необґрунтованим та неналежним, оскільки свідчить як про поверхневий характер перевірки та невстановлення усіх обставин, які мають значення для формування висновків за результатом перевірки, так і про те, що наявні висновки за результатом перевірки є помилковими та зводяться до перекладення на позивача відповідальності за дії, які він не вчиняв.

Суд окремо підкреслює, що відповідач не ставив під сумнів відповідну операцію з підстав нереальності первинних документів, такого обґрунтування Акт перевірки не містить. Єдиною обставиною, якою відповідач обґрунтовував висновки Акту перевірки, є «неможливість врахувати взаємовідносини» між позивачем та його контрагентом через те, що контрагентом не визначено податкові зобов`язання на суму, яку позивач відніс до податкового кредиту. Судом надано правову оцінку такому способу обґрунтування та констатовано, що відповідні обставини не пов`язані, а висновки Акту перевірки не ґрунтуються на повній та всебічній перевірці обставин, які входили до предмету перевірки.

Отже, ППР, яке прийнято на підставі такого необґрунтованого Акту перевірки та безпідставних висновків, зроблених у нього, є протиправним та підлягає скасуванню.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 30280,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.11.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 24224,00 грн.

В свою чергу сума 6056,00 є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки при поданні позовної заяви через підсистему «Електронний Суд» згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (49033, м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд. 122, корп. Е-5, кімн. 11, ) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, просп. Шевченка, 15/1, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення- рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 25.10.2024 року №2.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, просп. Шевченка, 15/1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (49033, м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд. 122, корп. Е-5, кімн. 11, ) сплачений судовий збір у розмірі 24224,00 гривень (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 березня 2025 року.

Суддя Н.В. Боженко