Справа № 200/1260/25
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

в частині позовних вимог

05 березня 2025 року Справа №200/1260/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

21 лютого 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий засобами поштового зв`язку 14 лютого 2025 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області з припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» (далі Постанова КМУ № 713);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області до нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн відповідно до Постанови КМУ № 713.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суддя після одержання позовної заяви, крім іншого, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Строк звернення до адміністративного суду визначає ст. 122 КАС.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Конституційний Суд України в рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 зазначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в п. п. 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

В п. 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України» йдеться, що неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч. 3 ст. 122 КАС передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 55 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а навела висновок про те, що норми, зокрема, ст. 55 Закону № 2262 (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Таким чином, норми спеціального законодавства у сфері соціального захисту, які стосуються необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонеру суми пенсії, стосуються саме нарахованих сум пенсії за минулий час, які не виплачені з вини пенсійного органу.

Спірні правовідносини виникли щодо дій пенсійного органу, які полягали в припиненні нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, установленої Постановою КМУ № 713, з 01 січня 2023 року.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що з 01 січня 2023 року щомісячна доплата до пенсії, установлена Постановою КМУ № 713, позивачу не нараховується, відтак, норма ст. 55 Закону № 2262 щодо можливості звернення до суду без обмеження будь-яким строком до спірних правовідносин не застосовується.

Таким чином, до спірних правовідносин належить застосовувати шестимісячний строк звернення до суду, встановлений абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС.

Висновки щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС, у соціальних спорах, наведені в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, і полягають в наступному:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу Пенсійного фонду України на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

При цьому, поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Саме такий висновок наведений Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19.

В постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 Верховний Суд наголосив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Застосувавши до спірних правовідносин норми ст. 122 КАС з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав внаслідок припинення нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, передбаченої Постановою КМУ № 713, з 01 січня 2023 року, позивач повинен був дізнатися в січні 2023 року, отримавши відповідну пенсійну виплату.

При цьому отримання позивачем листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 18 січня 2025 року № 0500-0202-8/3810 відповіді на адвокатський запит його представника від 14 січня 2025 року, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вичиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти через два роки після припинення відповідної доплати.

Аналогічні висновки наведені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27 січня 2020 року у справі № 420/3001/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 360/1870/19, від 27 серпня 2021 року у справі № 1.380.2019.000974, від 27 січня 2021 року у справі № 160/4284/19, від 18 лютого 2025 року у справі № 400/5696/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 160/15379/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 240/19173/24 та інших.

До суду з цим позовом позивач звернувся 14 лютого 2025 року, про що свідчить штамп підприємства поштового зв`язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення, а також дані онлайн-сервісу АТ «Укрпошта» «Трекінг відправлень» щодо поштового відправлення 354.

Отже, в частині позовних вимог за період з 01 січня 2023 року по 13 серпня 2024 року шестимісячний строк звернення до суду, визначений абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС, позивачем пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Документи, що додаються до позовної заяви, визначені ст. 161 КАС.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В порушення вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС, звертаючись до суду з цим позовом, позивач не надав заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, що передбачено ч. 1 ст. 169 КАС.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС ухвалою від 24 лютого 2025 року вона була залишена без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків шляхом:

- приведення позовної заяви у відповідність до вимог п. 2 ч. 1 ст. 160 КАС, зазначивши адресу електронної пошти позивача;

- подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску цього строку в частині позовних вимог за період з 01 січня 2023 року по 13 серпня 2024 року.

03 березня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 від 27 лютого 2025 року про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучена позовна заява, датована 14 лютого 2025 року.

Ця позовна заява містить заяву позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 01 січня 2023 року по 13 серпня 2024 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, ОСОБА_1 вказує на те, що про причини порушення свого права на отримання пенсії в належному розмірі достеменно дізнався з листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 16 січня 2025 року № 0500-0202-8/3810.

Зазначає, що до отримання цього листа він не знав і не міг знати, чому саме належна йому пенсія нараховується і виплачується у зменшеному обсязі, оскільки за найбільшою імовірністю припускав, що причиною цього є утримання з його пенсії на підставі виконавчих документів заборгованості зі сплати комунальних послуг.

За твердженням позивача, лише зі змісту цього листа від 16 січня 2025 року № 0500-0202-8/3810 він дізнався про справжні причини нарахування і виплати пенсії в зменшеному обсязі, що зрештою і спонукало його звернутися до суду з цим позовом.

Будь-яких інших причин, які унеможливили або істотно ускладнили своєчасне звернення до суду з цим позовом, позивач не навів.

Суд наголошує, що саме позивач має навести конкретні фактичні обставини (причини), які унеможливили або істотно ускладнили своєчасне звернення до суду.

Суд не може замість позивача визначати причини пропуску ним строку звернення до суду і, самостійно визначивши такі причини, надавати їм оцінку.

Відтак, вирішуючи питання про можливість поновлення строку звернення до суду, суд виходить з тих доводів, які позивач навів в позовній заяві від 14 лютого 2025 року.

Верховний Суд в постанові від 30 січня 2025 року у справі № 460/9026/24 навів такі висновки:

«[…]

Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

[…]

Верховний Суд наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

[…]

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у п. 42 постанови від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не наведено поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду, а тому суди попередніх інстанцій вірно вважали, що наявні підстави для повернення позову в частині позовних вимог, які заявлені поза межами шестимісячного строку, з 01 липня 2021 року по 07 лютого 2024 року.

[…]».

Отже, про порушення своїх прав внаслідок припинення нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою КМУ № 713, з 01 січня 2023 року позивач повинен був дізнатися, отримавши пенсійну виплату за січень 2023 року.

Ухвалою від 24 лютого 2025 року суд вже звертав увагу позивача на те, що отриманням ним листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 18 січня 2025 року № 0500-0202-8/3810 відповіді на адвокатський запит його представника від 14 січня 2025 року, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вичиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти через два роки після припинення відповідної доплати.

За цих обставин суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що про порушення своїх прав він дізнався в січні 2025 року, після отримання листа пенсійного органу.

Позивач визнає, що і до отримання згаданого листа ГУ ПФУ в Донецькій області йому було відомо про те, що пенсія виплачується в зменшеному розмірі. Однак позивач припускав, що зменшення розміру пенсії є наслідком примусового виконання виконавчих документів про стягнення з нього заборгованості з оплати комунальних послуг.

Таким чином, будучи обізнаним про те, що з січня 2023 року його пенсія виплачується в зменшеному розмірі, до січня 2025 року позивач не вживав будь-яких дій, спрямованих на відновлення його порушеного права.

Позивач не вказав будь-яких обставин, які об`єктивно унеможливлювали або істотно ускладнювали його можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого здійснено перерахунок пенсії, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових, в період з січня 2023 року по січень 2025 року.

Пасивна поведінка самого позивача не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 01 січня 2023 року по 13 серпня 2024 року та про поновлення цього строку належить відмовити.

Крім того, згідно з ухвалою від 24 лютого 2025 року недоліки позовної заяви мали бути усунені також шляхом надання д о к а з і в поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Однак такі докази станом на 05 березня 2025 року ОСОБА_1 суду не надав, і відповідно недоліки позовної заяви в цій частині позивачем не усунені.

П. 1 ч. 4 ст. 169 КАС установлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 6 ст. 169 КАС про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Отже, наявні передбачені ч. 2 ст. 123, п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій з припинення нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн згідно з Постановою КМУ № 713 та зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2 000,00 грн відповідно до Постанови КМУ № 713 за період з 01 січня 2023 року по 13 серпня 2024 року.

При цьому повернення позовної заяви є наслідком поведінки самого позивача, а не перешкоджанням йому в доступі до правосуддя з боку суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 122, ч. ч. 1, 2 ст. 123, ч. 6 ст. 161, п. 1 ч. 4 ст. 169, ст. ст. 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 01 січня 2023 року по 13 серпня 2024 року та поновлення цього строку відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій з припинення нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн згідно з Постановою КМУ № 713 та зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2 000,00 грн відповідно до Постанови КМУ № 713 за період з 01 січня 2023 року по 13 серпня 2024 року повернути позивачеві.

2. Роз`яснити особі, яка подала позовну заяву, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Повне судове рішення складено і підписано суддею 05 березня 2025 року.

Суддя Т.О. Кравченко