Справа № 381/5127/24
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 381/5127/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Беспалова О.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Руденко Д.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Волканової Вікторії Миколаївни на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2024 року, суддя Осаулова Н.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.10.2024 року №2024 і закрити провадження у справі.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2024 розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2024 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних з додатку «РЕЗЕРВ+» ОСОБА_1 військовозобов`язаним, який є непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, дата ВЛК 04.10.2011.

Згідно з повісткою №13в/20240925/270 від 25.09.2024 року, громадянину Ящуку, який проживає у АДРЕСА_1 , наказано 25.10.2024 року о 10:00 год. прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних, з собою мати паспорт, довідку про присвоєння РНОКПП, військово-обліковий документ, мобілізаційне розпорядження (за наявності).

Відповідно до актів про вручення повістки (при відмові від підпису) та про вручення картки обстеження та медичного огляду (при відмові від підпису) від 25.10.2024 під час оповіщення громадянину ОСОБА_1 вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та картку обстеження та медичного огляду, про що міститься підпис ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

25 жовтня 2024 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 складено протокол №2024 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме: 25.10.2024 року о 10:15 год. у ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, встановлених ч. 1 та ч. 3 ст. 22 Закону, зокрема, відмова від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я, згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 15 хв. 25.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що міститься його підпис. При цьому, до зазначеного протоколу ОСОБА_1 долучив пояснення, де вказав, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 він попросив подзвонити адвокату, але йому було відмовлено, а також попросив перенести ВЛК по місцю реєстрації, оскільки йому необхідно зібрати додаткові документи для проходження ВЛК, але і на це йому було відмолено.

25.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 була винесена постанова №2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 25.10.2024 громадянин ОСОБА_1 вчинив порушення правил військового обліку, встановлені ч.1 та ч. 3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме відмова від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно достатті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зстаттею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до частини 1 ст. 210-1 КУпАП визначено, що за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 3 зазначеної норми закону, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ході апеляційного розгляду справи, з огляду на зібрані у справі докази та надані сторонами пояснення, встновлено, що 25.10.2024 головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 складено протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмова від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Того ж дня начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 винесено постанову №2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП згідно з якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що 25.10.2024 о 10 год. 15 хв. ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 та 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: відмова від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Мобілізаційна підготовка - це комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч.3 даної норми Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

З огляду на оскаржувану постанову, аналізуючи вимоги ч.1 та 3 ст. 22 Закону вбачається, що військовозобов`язані зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.

З матеріалів справи убачається, що 25.10.2024 інспектором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 складено акт про те, що по АДРЕСА_3 (приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 25.10.2024 ОСОБА_1 вручено повістку зі строком прибуття до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 год для призову на військову службу.

Окрім того, до справи долучено акт про вручення картки обстеження та медичного огляду (при відмові від підпису) від 25.10.2024, згідно з яким інспектор мобілізаційного відділення ОСОБА_2 за участі двох свідків вручила військовозобов`язаному ОСОБА_1 картку обстеження та медичного огляду повістку зі строком прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09.10 25.10.2024 для уточнення облікових даних та визначення призначення на особливий період.

Того ж дня 25.10.2024 ОСОБА_1 надав пояснення про те, що був зупинений в м. Бишів на мобільному блокпосту та доставлений до військомату

На блокпосту його не просили підписати повістку, а пред`явили її лише в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомили, що направлять на ВЛК. Після цього він декілька разів просив направити його для проходження ВЛК за місцем проживання, просив дати можливість запросити адвоката та надати додаткову медичну документацію, так як він є обмежено придатною особою. Проте йому в цьому було відмовлено.

Також в матеріалах справи знаходиться повістка на ім`я ОСОБА_1 про необхідність з`явитися в АДРЕСА_3 для уточнення облікових даних.

Поверх повістки іншою особою, без зазначення призвіща та посади, іншим почерком зазначено «направлення ВЛК», відмова (акт).

Колегія суддів вважає, що зазначена повістка не може бути належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки зазначений документ має незрозуміле призначення: чи повістка для уточнення облікових даних, чи направлення на ВЛК.

Окрім того, у наданих до справи відповідачем актів від 25.10.2024 взагалі не йдеться мова про відмову позивача від проходження ВЛК.

Разом з тим, частина 1 ст. 22 Закону України передбачає обов`язок військовозобов`язаного проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а частина 3 даної норми закону взагалі не стосується проходження військовозобов`язаним ВЛК.

Не визначена даною нормою і відповідальність за відмову в проходженні ВЛК.

Колегія суддів звертає увагу, що фабула правопорушення, яка вказана у постанові, містить не лише відмову від проходження ОСОБА_1 ВЛК, але й відмову від лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , що суперечить встановленим у справі обставинам та доказам.

Ні частина 1, ні частина 2 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачають обов`язок військозобов`язаного проходити лікування в закладах охорони здоров`я.

Окрім того, до справи не було долучено доказів про проходження позивачем ВЛК та направлення його за рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 на лікування.

Невірним є тлумачення представником відповідача, зазначених у поясненнях (а.с.30), пояснень позивача, наданих в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 25.10.2024, а саме, що він відмовився від медичного огляду ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з відсутністю документів та медичної картки, оскільки в вищевказаних поясненнях позивач такого не зазначав, зокрема, не відмовлявся проходити ВЛК у зв`язку з відсутністю документів та медичної картки.

Таким чином, матеріали справи містять не лише суперечливі, але й недостовірні дані щодо причин виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 , направленя на ВЛК та відмови у проходженні ВЛК.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що ст. 210-1 ч 3 КУпАП, частина 1 та 3 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» взагалі не покладають на військовозобов`язаного такого обов`язку як проходження лікування в закладах охорони здоров`я .

Згідно з п.70-72 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України №560 від 16 травня 2024 (в редакції станом на час виникнення правовідносин) порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.

Рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті (п. 74 ).

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Як вже зазначено колегією суддів, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення позивача на проходження ВЛК, а надана до суду повістка для уточнення облікових даних, не може вважатись направленням на ВЛК у розумінні вимог вищезазначеного Порядку.

Так, у додатку 1 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 р. № 951) чітко визначено форму саме направлення, а не повістки для проходження ВЛК.

Зокрема, направлення має містити прізвище, ім`я та по батькові особи, рік народження, мета направлення (для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період із зазначенням роду військ).

Таке направлення до справи відповідач не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладені доводи та встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обгрунтованим і підлягає скасуванню, так як ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згізно з ч. 1 с т. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2024 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Волканової Вікторії Миколаївни задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2024 скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №2024 від 25.10.2024, винесену ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Кобаль М.І.