Справа № 131/194/25
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/194/25
Провадження № 2-а/131/2/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Марчук В.І.,

за участю секретаря судового засідання Яременко Г.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №292 від 21 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

20.01.2025 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі відповідач) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №292 від 21 січня 2025 року.

В обгрунтування позову вказано, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 № 292 від 21 січня 2025 року його звільнено від адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП обмежившись усним зауваженням, а провадження в адміністративній справі закрито на підставі статті 22 КУпАП.

З даним рішенням суб`єкта владних повноважень не погоджується та вважає його незаконним з наступних підстав.

Зокрема, зазначено, що 11.01.2025 року його було затримано працівниками поліції в порядку ст.261 КУпАП та в примусовому порядку доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП. Підставою для затримання стала наявність відомостей в електронній системі «Оберіг» та «Резерв» про оголошення його в розшук як «ухилянта» від виконання обов`язку по захисту України.

В подальшому, уповноваженою особою в особі лейтенанта Збройних Сил України ОСОБА_3 складено стосовно позивача протокол за № 240 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП від 11.01.2025 року. Суть правопорушення полягала в тому, що позивачем порушено вимоги абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзац 2 частини 1 та абзац 2 ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, згідно Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30,12.2022 року, а саме 13.11.2024 року у строк вказаний у повістці Укрпошта не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 і не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини не прибуття за повісткою. За результатами розгляду даного протоколу про адміністративне правопорушення винесено оскаржувану постанову.

На думку позивача, в порушення вказаним нормам матеріального права, посадова особа при винесенні оскаржуваної постанови помилково дійшла висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП, не врахувавши усі матеріали справи та не давши їм правової оцінки. Рішення відповідача у формі постанови оскаржується позивачем цілісно, як процесуальний документ з негативними правовими наслідками для нього, як військовозобов`язаного, в період оголошеного воєнного стану. Оскарження не пов`язане із покаранням, його м`якістю чи суворістю та закриття провадження у справі в цілому. Оскаржуваною постановою його фактично визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП, хоча за змістом резолютивної частини таке чомусь не прописано. Постанова в даній редакції не реабілітує особу, яка притягувалася до відповідальності.

Щодо неявки за повісткою 13.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 і не повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини не прибуття позивач зазначив наступне.

Зокрема, вказав, що повістка №945676 про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 13 листопада 2024 року виключно для уточнення даних сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, централізовано надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (пункти 20-48). Повістка сформована 01.11.2024 року.

За даними офіційного сайту AT «Укрпошта», трекінг за № 057 ( повістка ) прийнята поштовим відділенням м. Київ 05.11.2024 року До поштового відділення м. Іллінці повістка прибула 08.11.2024 року. Невдала спроба вручення повістки мала місце лише один раз, це 11.11.2024 року, а 14.11.2024 року поштова кореспонденція була повернута та особисто вручена адресату - перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач зазначає, що постійно перебуває за місцем проживання (реєстрації), за межі населеного пункту / 4 квартал 2024 року / не виїздив, будь якого повідомлення про наявність «повістки ТЦК» в поштовій скриньці не виявляв. У телефонному режимі /відповідач володіє номером телефону військовозобов`язаного/будь якого повідомлення про направлення ( наявність ) повістки ТЦК не отримував, а від так, не був належним чином повідомлений про природу існування такої повістки, через необізнаність не міг повідомити причини неявки та з`явитися до ТЦК та СП протягом семи календарних днів (п. 24 Порядку). Законодавством не передбачено обов`язку військовозобов`язаного ініціювати свою явку до ТЦК та СП з будь яких питань. Крім того, станом на час звернення до суду з позовом як військовозобов`язаному не відомо які саме дані необхідно було уточнити 13.11.2025 року (персональні, облікові, п. 27,29 Порядку).

Окрім того, позивачем відмічено, що з 16.01.2004 року він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , як призовник, що підтверджується посвідченням про приписку. Згідно довідки Гайсинської МСЕК № 572230 від 02.11.2016 року являється інвалідом третьої групи довічно, а тому, має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.2 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак його заяви про видачу довідок на підтвердження вказаного не розглянуті.

На підставі зазначеного позивач просив постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_2 № 292 від 21 січня 2025 року про притягнення військовозобов`язаного ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 - 1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали адміністративного провадження, на підставі яких винесена оскаржувана постанова.

Не погодившись із позовними вимогами ОСОБА_1 , представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вважає зазначений позов безпідставним, а викладені в ньому доводи такими, що підлягають відхиленню з наступних підстав.

Зокрема вказано, що 13.11.2024 року о 09 год. 00 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за повісткою № 945676 до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_4 ) для уточнення даних та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_5 про причини не прибуття за повісткою. Повістка № 945676 була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, накладено кваліфікований підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 01.11.2024 року, містить QR-код, та направлена поштовим зв`язком «Укрпошта», рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, на зареєстровану/задекларовану адресу ОСОБА_1 . За даними довідки про причини повернення/досилання оформленої та підписаної працівником поштового зв`язку, повістка була повернута по причині відсутності адресата за вказаною адресою. Отже, за приписами п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року ОСОБА_1 належним чином був оповіщений про виклик по повістці, проте у вказаний в повістці час, місце і дату не з`явився та про поважні причини неприбуття, у термін визначений п. 24 Порядком №560, а саме, у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб не повідомив, та в подальшому не прибув у строк зазначений в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не перевищує сім календарних днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560.

Оскільки позивач не прибув у встановлений в повістці строк, Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів було автоматично направлено до органів Національної поліції повідомлення про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколу. 11.01.2025 року працівником ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області був затриманий і доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 для складання адміністративного протоколу. 11.01.2025 року військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) було складено на військовозобов`язаного ОСОБА_1 протокол № 240 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП.

Відмічено, що справу про адміністративне правопорушення начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянув 21 січня 2025 року і на підставі доказів, які містяться у справі, прийшов до висновку про наявність в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При винесенні постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 прийнято до уваги пояснення і клопотання, які позивач надав на день розгляду справи. За наслідками розгляду справи було вирішено не накладати на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу, а обмежитись усним зауваженням та закрити справу. Як зазначено в постанові, адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, не становить великої суспільної шкоди та не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам. Чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності учиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи

Вважає, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Кодексом України про адміністративні правопорушення та законами України. А тому, жодних правових підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною та скасування її немає, свободи та інтереси позивача по даному адміністративному позову відповідачем порушено не було.

З врахування вказаного просив у задоволені позову відмовити.

В зв`язку із невиконанням відповідачем вимог суду про витребування доказів та ненадання у встановлений судом строк витребуваних документів (матеріалів адміністративного провадження, на підставі яких винесена оскаржувана постанова), відтак ухвалою суду від 10.02.2025 року повторно витребувано вищезазначені документи у відповідача.

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи проводити у відсутності представника сторони відповідача.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторонами не заявлялося.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ) з 16.01.2004 року як призовний, що підтверджується даними його посвідчення про приписку та не заперечується стороною відповідача.

Зареєстрованою адресою місця проживання позивача є АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним витягом з реєстру територіальної громади від 16.05.2024 року.

01.11.2024 року на ім`я ОСОБА_1 була створена повістка № 945676 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) на 09 годину 00 хвилин 13 листопада 2024 року для уточнення даних.

Вказана повістка була направлена рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, за адресою: АДРЕСА_1 , та повернулася без вручення адресату з повідомленням відділення Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.01.2025 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 , лейтенантом ОСОБА_3 , складено протокол за № 240 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 . Згідно даного протоколу, позивачем по справі порушено вимоги абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзац 2 частини 1 та абзац 2 ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, згідно Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30,12.2022 року, а саме 13.11.2024 року у строк вказаний у повістці Укрпошта не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 і не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини не прибуття за повісткою. постанову.

21 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №292 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою позивача звільнено від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП обмежившись усним зауваженням, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ст.22 КУпАП. Згідно даної постанови, за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопрушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАп, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, не становить великої суспільної шкоди та не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам, що стало підставою для застосування ст.22 КУпАП. В ході розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнавав оскільки своєчасно не отримав повістку, про що також вказано в постанові.

Із копії довідки про причини повернення/досилання до поштового рекомендованого відправлення про вручення поштового відправлення, оформленої та підписаної працівником поштового зв`язку, встановлено, що рекомендоване поштове відправлення повернуто 14.11.2024 року з відміткою «Повертається, адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджено штемпелем, зображеним на вказаній довідці. Відмітка «Повістка ТЦК Вручити особисто» на колнверті відсутня.

Доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа суду також не надано, вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 13.11.2024 року до ТЦК.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За положеннями абзацу 2 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закону № 2232-ХІІ) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою у встановлений строк.

Згідно із п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16травня 2024р. № 560, належним підтвердження сповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного(міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:1) у разі вручення повістки-особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки(додаток2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки підчас уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до п. 82 Постанови КМУ №270 від 05.03.2009 «Про затвердження правил надання послуг поштового зв`язку» рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

В матеріалах справи відсутні докази того, що працівником об`єкта поштового зв`язку було проінформовано ОСОБА_1 про отримання ним рекомендованого повідомлення з позначкою «Повістка ТЦК», шляхом вкладення до його абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Разом з тим, судом встановлено інформації по трекінгу «Укрпошти» поштового відправлення №057 не можливо відслідкувати чи належним чином працівник поштового відділення здійснював оповіщення позивача про наявність для нього повістки. Зазначено, що 08.11.2024 року відправлення прибуло до відділення у м.Іллінці, 11.11.2024 року була невдала спроба його вручення, а 14.11.2024 року, відправлення повертається на адресу відправника із зазначенням причин невручення як «відсутність адресата за вказаною адресою». Жодних відміток коли саме відправлення доставлялось на адресу позивача, чи залишалось йому повідомлення про необхідність отримання рекомендованого листа не відображено.

З наданих сторонами копій поштових повідомленнь встановлено, що надіслана позивачу засобами поштового зв`язку повістка про виклик до першого відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 повернута з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", яка проставлена працівником поштового зв`язку 14.11.2024 року.

Оцінюючи вказаний доказ, суд приймає до уваги те, що позивач згідно повістки №945676 викликався на 09 год. 00 хвилин 13.11.2024 року, у той час як повістка доставлена до адресата і проставлено відмітку "адресат відсутній за вказаною адресою" 14.11.2024 року, тобто на наступний день після того, як він мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слід зазначити, що відповідно положень п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, саме день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи вважається належним підтвердженням оповіщення ОСОБА_1 .

Таким чином, виходячи із наданих відповідачем доказів та приписів чинного законодавства ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хвилин 13.11.2024 року. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

При винесенні оскаржуваної постанови суб`єктом владних повноважень вказаним обставинам не було надано належної оцінки, хоча вони у своїй сукупності, на переконання суду, не дають підстав для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності в ОСОБА_1 умислу на неявку до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою матеріали справи не містять, поштова адреса позивача актуальна.

Крім того, в змісті як повістки так і оскаржуваної постанови не зазначено конкретну мету з якою викликався ОСОБА_1 , а лише зазначено «для уточнення даних», а саме яких даних не вказано.

Вказане свідчить про відсутність умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 р. у справі №463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що позивач знав про час, дату та місце необхідної його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 та свідомо ухилявся від виконання цього обов`язку та вимог частин першої, третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 1211,20грн., а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір, відповідно до вимог ст.139 КАС України, в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В И Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 292 про закриття справи про адміністративне правопорушення від 21 січня 2025 року, згідно якої гр. ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП обмежившись усним зауваженням, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ст.22 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 06 березня 2025 року.

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 ; адреса: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК