Справа № 943/832/23
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/832/23
Провадження № 2-а/943/1/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Скоробогатого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду місті Буськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив :

Скоробогатий М.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Буського районного суду Львівської області із позовом до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 781023 від 14.04.2023 року. Оскаржуваною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вимоги мотивує тим, що 14.04.2023 року ОСОБА_2 , приблизно о 14.10 14.15 год., автомобілем «ЗАЗ 110308-44», н.з. НОМЕР_1 , виїхав з м. Буськ та направлявся в смт. Красне. Коли перебував на автомобільній дорозі Т-1806, між населеними пунктами Красне Буськ, його зупинили працівники поліції. Поліцейський за допомогою жезлу дав водію вказівку зупинитись, працівник поліції підійшов до автомобіля, представився і відразу повідомив, що причиною зупинки є те, що ОСОБА_2 керує автомобілем без увімкнених фар ближнього світла. На це ОСОБА_2 заперечив, оскільки вмикав таке, та був впевнений, що світло фар при русі було ввімкнуте, а поліцейський відповідних доказів протилежного не надав. Інспектором поліції не наведено жодних доказів і не зазначено таких у постанові, які могли б підтвердити факт скоєння відповідного правопорушення. Крім цього у постанові, винесеній інспектором СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодшим лейтенантом поліції Новосадом Василем Ігоровичем серії БАД №781023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, було допущено некоректне внесення даних, а саме неправильне внесення прізвища замість « ОСОБА_3 » поліцейський вказав «Шкробут», що свідчить про неналежне встановлення особи щодо якої винесено постанову. Просить скасувати оскаржувану постанову, стягнути з відповідача в користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у вигляді фіксованого гонорару, сума сплаченого гонорару становить 3500 гривень, та суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 гривень).

Ухвалою судді від 08.01.2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Копії ухвал про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам.

Ухвалою судді від 05.02.2025 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача підтримав повністю позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такі задоволити, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису такого.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності, відзив на позов, не подав.

На адресу суду надійшов лист за підписом начальника відділу поліції №2 Золочівського РВП №41095-2025 від 05.02.2025 року, де останні зазначив, що встановити фактичні обставини порушення правил дорожнього руху громадянином ОСОБА_2 не представилось можливим, оскільки відео даного правопорушення або будь які інші докази відсутні так, як згідно ст. 268 КУпАП він був належним чином повідомлений про свої права та обов`язки, на місці складення адміністративних матеріалів, а також йому було повідомлено про строки оскарження ним адміністративних матеріалів, які складались відносно нього (ч. 2 ст. 122 КУпАП). На даний час відео даного правопорушення або будь-які інші докази відсутні, оскільки прийшов тривали час від дати скоєння адміністративного правопорушення. Однак з показів начальника СРПП ВнП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області Новосада В.І. по факту складання ним адміністративних матеріалів, встановлено, що дані адмінматеріали складались без будь-якого порушення КУпАП.

Враховуючи клопотання позивача, неявку відповідачів, на підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали даної справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно положень п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови серії БАД №781023 від 14.04.2023 року, винесеної інспектором СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодшим лейтенантом поліції Новосадом Василем Ігоровичем, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (п`ятсот десять гривень 00 копійок). Відповідно до змісту постанови, 14.04.2023 року о 14:21 год. на автомобільній дорозі Т-1806 Красне Буськ, водій не ввімкнув ближнє світло фар поза межами населеного пункту в період з 1 жовтня по 1 травня та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п. 9.8, 2.1а та 2.1б ПДР України.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_2 порушив вимоги п. 9.8. ПДР України, відповідно до якого «під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.»

Згідно із підпунктом «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із підпунктом «б» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативнорятувальної служби цивільного захисту технічний талон)

Відповідальність за порушення вимог п. 9.8. ПДР України передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Судом встановлено, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, тверджень позивача не спростовано.

Крім цього у постанові, винесеній інспектором СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодшим лейтенантом поліції Новосадом Василем Ігоровичем серії БАД №781023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, було допущено некоректне внесення даних, а саме неправильне внесення прізвища замість « ОСОБА_3 » поліцейський вказав « ОСОБА_3 ».

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

При цьому, згідно з положеннями ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у оскаржуваній постанові.

Згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Виходячи зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено самого факту вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваної у даній справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі задоволення позову повністю або частково. Суд повинен враховувати понесені стороною судові витрати під час розгляду позову.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Позивачем, його представником не подано належних доказів на понесення судових витрат щодо правничої допомоги, тому такі задоволенню не підлягають.

При поданні позову, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536,80 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією від 08.05.2023 року. Ураховуючи задоволення позову в частині скасування постанови, на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір в сумі 536,80 грн., що підтверджується долученою до справи квитанцією про сплату, який слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, що відповідатиме положенню частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 255, 286, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову інспектора СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодшого лейтенанта поліції Новосада Василя Ігоровича серії БАД №781023 від 14.04.2023 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місцезнаходження м. Львів пл. Генерала Григоренка, 3, Львівської області, , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційні скарга на рішення, у відповідності до ч. 4 ст. 286 КУпАП, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2025 року.

Суддя Б. М. Журибіда