Справа № 498/247/25
Суддя: Тростенюк В. А.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 498/247/25
Провадження № 2-а/517/5/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року с-ще Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 160 від 30 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП

встановив:

06 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №160 від 30 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду від 07 лютого 2025 року заяву судді Чернецької Н.С. про самовідвід в даній адміністративній справі задоволено та передано справу до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями в порядку, передбаченому ст. 31 КАС України.

На підставі розпорядження голови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.02.2025 року адміністративну справу № 498/247/25 передано на розгляд до Фрунзівського районного суду Одеської області, яка відповідно надійшла до суду 05 березня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами адміністративного процесуального законодавства адміністративний позов за формою та змістом повинен відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 160-161 КАС України.

Згідно ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, поданий позов не відповідає вимогам вказаних вище статей, а саме позивачем не надано квитанцію про сплату судового збору відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у розмірі 1 211,20 грн.

Відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 копійок на рахунок UA0015672, банк отримувача - Казначейство України, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37607526, код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт. Захарівка.

Крім того, вивчивши матеріали позовної заяви та заяву про поновлення пропущеного строку, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається із матеріалів справи, протокол № 160 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП було складено у його присутності 17 грудня 2024 року та повідомлено останнього, що розгляд справи відбудеться о 11 годині 00 хвилин 30 грудня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет № 2.

Постанова № 160 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена 30 грудня 2024 року та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, яку він отримав 25 січня 2025 року.

Отже, позивач мав право звернутися до суду з вказаним позовом протягом десяти днів з дня отримання копії постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності засобами поштового зв`язку, а саме: до 04.02.2025 включно.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з позовною заявою позивач у заяві про поновлення строку звернення від 06.02.2025 вказав, що 06 лютого 2025 року позивач подав до Великомихайлівського районного суду Одеської області позовну заяву до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови за №160 від 30 грудня 2024 року якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Вказав, що він не був присутній на розгляді справи про адміністративні правопорушення, так як існували об`єктивні та непереборні перешкоди для прибуття 30 грудня 2024 року на розгляд справи про адміністративне правопорушення. А саме, що він хворів та знаходився в лікарні на стаціонарному лікуванні в лікарні.

Розгляд адміністративної справи повинен був відбутися в ІНФОРМАЦІЯ_1 30.12.2024 року, але його не відбулося, так як він знаходився на стаціонарному лікуванні з 25.12.2024 року по 31.12.2024 року, про що під розпис про отримання 26.12.2024 року було отримано від його дружини відповідну довідку з лікарні за № 411 від 26.12.2024 року черговим ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про інший час розгляду справи його ніхто не повідомляв.

З 20 по 28 січня 2025 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Великомихайлівська багатопрофільна лікарня», після чого він був виписаний в хворобливому стані з рекомендаціями щодо обстеження та консультації у необхідних лікарів; подальшого планового стаціонарного лікування; продовження амбулаторного лікування для стабілізації стану здоров`я.

25 січня 2025 року дружина позивача, ОСОБА_3 , отримала рекомендованого листа за № 368 від ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому як вияснилося була копія постанови № 160 від 30 грудня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП.

Після виписки із лікарні він дізнався, що в рекомендованому листі за № 368 знаходиться вище згадана постанова за № 160 від 30 грудня 2024 року.

Відповідно, ОСОБА_1 не було відомо про винесення постанови, а про її існування він дізнався лише 29 січня 2025 року.

Тому просить суд, поновити йому строк для звернення до суду з даним позовом.

Згідно копії довідки № 47 КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» від 31 січня 2025 року, ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному (стаціонарному) лікуванні у терапевтичному відділенні КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» з 20 січня 2025 року по 28 січня 2025 року.

Суд звертає увагу позивача на те, що вищевказана довідка має сумнівний характер, оскільки лікарняний лист позивачем не було додано да матеріалів справи.

Згідно із положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З вищевикладеного вбачається, що законодавцем встановлено 10-денний строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, який обчислюється з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною першою ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Тому, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин, незалежних від позивача, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі №536/2248/17.

Надаючи оцінку доводам щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 року по справі №826/2477/16.

З дослідженої копії протоколу № 160 про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, вбачається, що позивач був обізнаний про розгляд справи відносно нього, який мав відбутися о 11 годині 00 хвилин 30 грудня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет № 2.

Постанова № 160 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП винесена 30 грудня 2024 року та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, яку він отримав 25 січня 2025 року.

Таким чином, суд при встановленні поважності причин пропуску строку оскарження, оцінює поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду у період з 30.12.2024 року, а не з 25.01.2025 року.

Поряд з цим, позивач також мав право звернутися до суду з вказаним позовом протягом десяти днів з дня отримання копії постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності засобами поштового зв`язку, а саме: до 04.02.2025 включно, однак цього не зробив, посилаючись на те, що у період з 20 січня 2025 року по 28 січня 2025 року хворів та перебував на лікуванні у лікарні.

Суд звертає увагу, що відповідний фізичний стан позивача, що унеможливлював би подання адміністративного позову не доведено позивачем належними та допустимими доказами. Позивач 17 грудня 2024 року перебуваючи уІНФОРМАЦІЯ_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та будучи повідомленим про розгляд справи відносно нього 30 грудня 2024 року будь-яких дій щодо його прибуття або ж повідомлення про перенесення розгляду справи не вживав, розуміючи, що відносно нього буде винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач не наводить об`єктивних причин, що унеможливили його вчасно звернутися до суду із позовом, а лише посилається на перебування у лікарні.

Згідно із доданими до матеріалів справи довідками № 411 та № 47 з КНП «Великомихайлівської багатопрофільної лікарні» щодо перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні, не доведено, що обставини були непереборними та позбавляли позивача можливості звернутися вчасно до суду.

Навіть враховуючи перебування позивача на лікуванні згідно довідки № 411 від 26.12.2024 року з 25.12.2024 року по 26.12.2024 року та згідно довідки № 47 від 31.01.2025 року з 20.01.2025 року по 28.01.2025 року, позивач нічого не повідомляє про причини неподання позовної заяви, які могли б бути визнані судом поважними, у строк з 30.12.2024 року по 04.02.2025 року. Тож слід зазначити, що десятиденний строк звернення до суду пропущено позивачем також і за умови початку відліку його з 25.01.2025 року.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.02.2024 у справі № 990/270/23 поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Частиною 1 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 колегія суддів зазначила про те, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19 вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 1 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже позивачем не надано суду належних допустимих достовірних та достатніх доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд звертає увагу на те, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення у справіПерез де Рада Каванілес проти Іспаніївід 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Отже поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин, незалежних від позивача, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

У зв`язку з викладеним суддя залишає позов ОСОБА_1 без руху, оскільки не знаходить поважними підстави, які останній вказав у заяві для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

При цьому суд вказує, що зазначені недоліки можуть бути усунені шляхом подачі до суду заяви (клопотання) про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням поважності причин пропуску цього строку.

З огляду на те, що позивачем в заяві про поновлення строків звернення до суду з цим позовом, не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та не надано належних доказів на підтвердження таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху.

Суд вважає за необхідне зазначити, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали позивач має право вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі викладеного, ст. 286, 288, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 122, 123, 161, 169, 171, 286 КАС України, суддя

постановив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, наведені в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 160 від 30 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк 10 (десять) днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

Роз`яснити позивачу, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: