Справа № 400/7612/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7612/24

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О. Дата і місце ухвалення: 27.11.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій щодо ухилення від призначення пенсії, стягнення пенсії по втраті годувальника, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ухилення від призначення ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника з 02.04.2022р. та визначення дати початку виплати пенсії з 22.04.2024р.;

- стягнути з ГУ ПФУ в Миколаївській області пенсію в разі втрати годувальника за період з 02.04.2022р. по 21.04.2024р. у сумі 232248,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 в зоні проведення ООС її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона набула право на призначення пенсії у разі втрати годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням від 05.12.2019р. №6/03.17-р ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні відповідного виду пенсії. На повторне звернення позивача до відповідача з приводу призначення пенсії листом від 26.04.2024р. територіальний орган ПФУ повідомив про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника починаючи з 22.04.2024р. Позивач вважає незаконним призначення їй пенсії з вказаної дати та зазначає, що право на призначення пенсії в разі втрати годувальника незалежно від страхового стажу вона, як мати загиблого військовослужбовця, на підставі Закону України від 24.03.2022р. №2146-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника», набула з 02.04.2022р., а тому пенсія їй має бути призначена саме з вказаної дати. За період з 02.04.2022р. по 21.04.2024р. ГУ ПФУ в Миколаївській області недоплатило ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника у сумі 232248,26 грн., а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області у призначенні ОСОБА_1 з 29.02.2024р. пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 29.02.2024р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визначення дати, з якої має бути призначена пенсія у разі втрати годувальника, та відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 27.11.2024р. у відповідній частині з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення про задоволення її позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача про те, що право на призначення пенсії в разі втрати годувальника незалежно від страхового стажу ОСОБА_1 , як мати загиблого військовослужбовця, на підставі Закону України від 24.03.2022р. №2146-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», набула з 02.04.2022р., а тому пенсія їй має бути призначена саме з вказаної дати. В квітні 2022 року у позивача був відсутній обов`язок подання заяви про призначення пенсії, оскільки відповідну заяву з доданими документами нею було подано ще в листопаді 2019 року.

ГУ ПФУ в Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні. Відповідач зазначає, що оскільки заяву про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого сина ОСОБА_2 подала 22.04.2024р., тому відповідний вид пенсії, на підставі п. «є» ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачу призначено саме з вказаної дати.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.11.2019р. ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника за померлого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

20.11.2019р. з ІНФОРМАЦІЯ_3 до ГУ ПФУ в Миколаївській області надійшов комплект документів із заявою від 08.11.2019р. для призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника згідно із Законом України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 05.12.2019р. №6/03.17-р ОСОБА_1 відмовлено в призначенні відповідного виду пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказане рішення територіального органу ПФУ не оскаржено позивачем ні в адміністративному, а ні в судовому порядку.

У зв`язку з внесенням Законом від 24.03.2022р. №2146-ІХ змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (дата набрання чинності 02.04.2022р.) ОСОБА_1 29.02.2024р. повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника.

Листом від 14.03.2024р. ГУ ПФУ повідомило позивача, що для вирішення питання про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника вона має право звернутися із відповідною заявою та документами до будь-якого відділу обслуговування громадян ПФУ або через вебпортал електронних послуг ПФУ.

22.04.2024р. позивачем до Головного управління подано заяву про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого сина.

Сторонами у справі не заперечується, що з 22.04.2024р. ОСОБА_1 було призначено пенсію в разі втрати годувальника, виплату якої розпочато з травня 2024 року.

Позивач, вважаючи, що відповідний вид пенсії їй має бути призначено з 02.04.2022р., тобто з дати набрання чинності Законом №2146-ІХ, звернулася з даним позовом до суду, в якому також просить стягнути з ГУ ПФУ в Миколаївській області на її користь пенсію в разі втрати годувальника за період з 02.04.2022р. по 21.04.2024р. у сумі 232248,26 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, дійшов висновку, що оскільки із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 звернулася 29.02.2024р., тому, на підставі ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія їй має бути призначена саме з вказаної дати, а не з 22.04.2024р., як на цьому наполягає відповідач.

Суд не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що пенсія в разі втрати годувальника їй має бути призначена з 02.04.2022р., зазначивши, що позивач не надала суду доказів звернення 02.04.2022р. до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , тобто в частині визначення дати, з якої їй має бути призначена пенсія та, у зв`язку з цим, щодо наявності у відповідача обов`язку виплатити на користь позивача пенсію за період з 02.04.2022р.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції у відповідній частині колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) (в редакції, чинній станом на 08.11.2019р.), право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або є особами з інвалідністю.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (в редакції, чинній станом на 08.11.2019р.) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

У рішенні від 05.12.2019р. №6/03.17-р зазначено, що станом на дату смерті сина позивач досягла необхідного пенсійного віку, але її страховий стаж становить 5 років 6 місяців 9 днів, в зв`язку з чим вона на момент виникнення права на пенсію в разі втрати годувальника не набула права на пенсію за віком згідно зі ст.26 Закону №1058-IV, а тому не відноситься до кола непрацездатних осіб, визначених ст.30 Закону №2262-ХІІ.

Як вже зазначалося, вказане рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області є чинним.

Згідно пункту «в» статті 30 Закону №2262-ХІІ із змінами, внесеними Законом України від 24.03.2022р. №2146-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника», який набрав чинності 02.04.2022р., непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Відповідно до пункту «є» статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

З вказаної норми чітко слідує, що пенсія у разі втрати годувальника має бути призначена ОСОБА_1 з дня звернення за пенсією, а не з дня набуття права на такий вид пенсії.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, незважаючи на те, що право на пенсію у разі втрати годувальника позивач набула 02.04.2022р., із відповідною заявою про її призначення ОСОБА_1 звернулася до територіального органу ПФУ 29.02.2024р. А відтак, на підставі пункту «є» статті 50 Закону №2262-ХІІ, саме з вказаної дати позивачу має бути призначена пенсія.

Доказів звернення 02.04.2022р. позивача до відповідача із заявою при призначення пенсії матеріали справи не містять.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що із заявою при призначення пенсії вона зверталася ще в листопаді 2019 року, оскільки за результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняло рішення від 05.12.2019р. №6/03.17-р про відмову в призначенні пенсії, яке наразі є чинним.

Як наслідок, не підлягає задоволенню позов в частині вимог про стягнення з ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь позивача пенсії в разі втрати годувальника за період з 02.04.2022р. по 21.04.2024р. у сумі 232248,26 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 березня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук