Справа № 480/9002/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.В. Воловик
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 р. Справа № 480/9002/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/9002/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування при обчисленні розміру довічного утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, в стаж роботи на посаді судді 2 роки 7 місяців 10 днів професійної діяльності у сфері права: з 9 лютого 2001 року до 30 серпня 2002 року юристом, юрисконсультом, провідним юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26 серпня 2003 року до 16 вересня 2004 року консультантом, помічником судді Кролевецького районного суду, половини навчання з 01 вересня 2002 року до 01 липня 2003 року на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії імені Я. Мудрого за денною формою навчання 5 місяців та щодо призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 26.12.2023 у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання з 01 вересня 2002 року до 01 липня 2003 року у вищому юридичному навчальному закладі - на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії імені Я. Мудрого - 5 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та яка надавала право для призначення на посаду судді з 9 лютого 2001 року до 30 серпня 2002 року юристом, юрисконсультом, провідним юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26 серпня 2003 року до 16 вересня 2004 року консультантом, помічником судді Кролевецького районного суду - 2 роки 7 місяців 10 днів, визначивши стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 22 роки 03 місяці 13 днів; а також здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи зі стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 22 роки 03 місяці 13 днів, з розрахунку 54 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 26 грудня 2023 року з виплатою недоотриманих сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Вищої ради правосуддя №1343/0/15-23 від 19.12.2023 року за заявою позивачку звільнено з посади судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом голови Конотопського міськрайонного суду Сумської області №17-б від 25.12.2023 року ОСОБА_1 відраховано зі штату Конотопського міськрайонного суду Сумської області у відставку з 25.12.2023. Враховуючи, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання не було дотримано положень частини 3 статті 142 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" позивачка звернулась до відповідача з заявою про розрахунок щомісячного довічного грошового утримання з 26 грудня 2023 року з урахуванням стажу, що дає право на отримання грошового утримання в розмірі 54 відсотки судової винагороди. Листом від 26.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило позивачку, що періоди роботи з 09.02.2001 по 30.07.2002 юристом та юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26.08.2003 по 23.09.2004 консультантом та помічником судді Кролевецького районного суду Сумської області та період навчання не враховані до стажу роботи на посаді судді, оскільки врахування таких періодів роботи не передбачено нормами статті 137 Закону України №1402-VIII.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування при обчисленні розміру довічного утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, в стаж роботи на посаді судді 2 роки 7 місяців 10 днів професійної діяльності у сфері права: з 9 лютого 2001 року до 30 серпня 2002 року юристом, юрисконсультом, провідним юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26 серпня 2003 року до 16 вересня 2004 року консультантом, помічником судді Кролевецького районного суду, половини навчання з 01 вересня 2002 року до 01 липня 2003 року на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії імені Я. Мудрого за денною формою навчання 5 місяців.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання з 01 вересня 2002 року до 01 липня 2003 року у вищому юридичному навчальному закладі - на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії імені Я. Мудрого - 5 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та яка надавала право для призначення на посаду судді з 9 лютого 2001 року до 30 серпня 2002 року юристом, юрисконсультом, провідним юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26 серпня 2003 року до 16 вересня 2004 року консультантом, помічником судді Кролевецького районного суду - 2 роки 7 місяців 10 днів, а також здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , із урахуванням зарахованих періодів та висновків суду у вказаній справі.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 1 211, 20 грн.

ГУ ПФУ в Сумській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі №480/9002/24 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що звернення позивачки про призначення довічного грошового утримання розглядалось головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області та головним управлінням Пенсійного фонду в Вінницькій області, тому вважає, що головне управління ПФУ в Сумській області не є належним відповідачем. Вказало, що відповідно до ст. 137 Закону № 1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя. Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Враховуючи викладене вище, періоди роботи позивачки з 09.02.2001 по 30.08.2002 юристом та юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26.08.2003 по 23.09.2004 консультантом та помічником судді Кролевецького районного суду Сумської області та період навчання не враховані до стажу роботи на посаді судді, оскільки врахування таких періодів роботи не передбачено нормами статті 137 Закону № 1402-VІІІ.

Позивачка не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Указом Президента України від 16.09.2004 №1090/2004 позивачку призначено суддею Конотопського міськрайонного суду Сумської області строком на п`ять років, постановою Верховної Ради України від 15.04.2010 №2135-VІ обрано на посаду судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області безстроково.

19.12.2023 року Вищою радою правосуддя було прийнято рішення № 1343/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» (а.с.8-10).

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , зазначеного Вищою радою правосуддя в рішенні №1343/0/15-23 від 19.12.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, до цього стажу включені: стаж роботи на посаді судді - 19 років 03 місяці 03 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки 07 місяців 10 днів. Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку становить 21 рік 10 місяців 13 днів (а.с. 8-10).

25.12.2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області видав наказ №17-б про відрахування судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 зі штату Конотопського міськрайонного суду Сумської області 25.12.2023 року у зв`язку із звільненням з посади судді цього ж суду відставку (а.с.12).

Враховуючи, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання не було дотримано положень частини 3 статті 142 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" позивачка звернулась до відповідача з заявою про розрахунок щомісячного довічного грошового утримання з 26 грудня 2023 року з урахуванням стажу, що дає право на отримання грошового утримання в розмірі 54 % судової винагороди.

Листом від 26.03.2024 №1800-0202-8/15099 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило позивачку, що періоди роботи з 09.02.2001 по 30.07.2002 юристом та юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26.08.2003 по 23.09.2004 консультантом та помічником судді Кролевецького районного суду Сумської області та період навчання не враховані до стажу роботи на посаді судді, оскільки врахування таких періодів роботи не передбачено нормами статті 137 Закону України №1402-VIII.

Не погоджуючись з вказаними діями пенсійного органу, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем невірно розраховано спеціальний стаж роботи позивачки як судді для обчислення відсотку грошового утримання від суддівської винагороди та протиправно не зараховано період навчання з 01 вересня 2002 року до 01 липня 2003 року у вищому юридичному навчальному закладі - на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії імені Я. Мудрого - 5 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та яка надавала право для призначення на посаду судді з 9 лютого 2001 року до 30 серпня 2002 року юристом, юрисконсультом, провідним юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26 серпня 2003 року до 16 вересня 2004 року консультантом, помічником судді Кролевецького районного суду - 2 роки 7 місяців 10 днів.

По суті, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції саме в частині задоволених позовних вимог, тому відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У силу статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII).

Згідно ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку.

Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегія суддів зазначає, що право позивачки на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці не заперечується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, спірним є виключно питання обчислення стажу роботи на посаді судді та, як наслідок, визначення відсотку від суддівської винагороди.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином, наявне правове регулювання та правові висновки Конституційного Суду України доводять, що держава гарантує кожному судді, який йде у відставку належне щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого у свою чергу залежить зокрема від стажу судді.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» в редакції, чинній на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

З урахуванням зазначеного, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30.01.2020 року у справі № 592/3694/17.

Судовим розглядом встановлено, що при призначенні позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці пенсійним органом не враховані до стажу роботи на посаді судді періоди роботи з 09.02.2001 по 30.07.2002 юристом та юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26.08.2003 по 23.09.2004 консультантом та помічником судді Кролевецького районного суду Сумської області та період навчання.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 584/95 (чинного на час набуття позивачкою стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.09.2002 року по 01.07.2003 року навчалася на факультеті підготовки професійних суддів за денною формою навчання в Національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого та отримала освітньо-кваліфікаційний рівень магістра.

Оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді становить більше 10 років, тому до стажу роботи, який дає право отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, враховується також половина строку навчання.

Таким чином, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи позивачки як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину часу навчання у вищезазначеному навчальному закладі (5 місяців).

На дату призначення позивачки на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку, регулювалось статтею 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 №4015-ХІІ "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів"), Указом Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Частиною 1 статті 7 Закону № 2862-ХІІ (в редакції на момент призначення позивачки на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до ч.2 ст.137 Закону № 1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 року № 2447-VIII "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19. Зокрема, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону №1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Частина 2 статті 137 Закону № 1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 належить зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме: з 09.02.2001 по 30.07.2002 юристом та юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26.08.2003 по 23.09.2004 консультантом та помічником судді Кролевецького районного суду Сумської області.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що позивачка призначена на посаду судді з 24.09.2004 року, а звільнена у зв`язку з виходом у відставку - рішенням Вищої ради правосуддя від 19.12.2023 року.

Таким чином, призначення позивачки на посаду судді відбувалось за нормами Закону №2862-ХІІ, а звільнення у відставку - за нормами Закону №1402-VIII.

Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 у справі №580/6051/20 сформулював правову позицію, відповідно до якої усі без винятку судді, незалежно від того, чи вийшли вони у відставку відповідно до Закону №2453-VI, або вийшли чи вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII, мають однакові за змістом та обсягом, єдині конституційно-правовий статус і гарантії незалежності, рівні правові можливості, у тому числі, щодо реалізації ними права на відставку та отримання довічного грошового утримання у належному розмірі, зокрема, із збільшенням розміру щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, як це встановлено частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем невірно розраховано спеціальний стаж роботи позивачки як судді для обчислення відсотку грошового утримання від суддівської винагороди та протиправно не зараховано період навчання з 01 вересня 2002 року до 01 липня 2003 року у вищому юридичному навчальному закладі на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії імені Я. Мудрого - 5 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та яка надавала право для призначення на посаду судді з 09.02.2001 до 30.08.2002 року юристом, юрисконсультом, провідним юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26.08.2003 до 16.09.2004 консультантом, помічником судді Кролевецького районного суду - 2 роки 7 місяців 10 днів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання з 01 вересня 2002 року до 01 липня 2003 року у вищому юридичному навчальному закладі - на факультеті підготовки професійних суддів Національної юридичної академії імені Я. Мудрого - 5 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та яка надавала право для призначення на посаду судді з 9 лютого 2001 року до 30 серпня 2002 року юристом, юрисконсультом, провідним юрисконсультом Кролевецького комбінату хлібопродуктів, з 26 серпня 2003 року до 16 вересня 2004 року консультантом, помічником судді Кролевецького районного суду - 2 роки 7 місяців 10 днів, а також здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , із урахуванням зарахованих періодів та висновків суду у вказаній справі.

Доводи апелянта про те, що врахування до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання та періоди роботи на посадах юриста, юрисконсульта, консультанта, помічника судді у чинній на момент відставки позивача редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище, за приписами пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ (у редакції Закону від 07.07.2010) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що ГУ ПФУ в Сумській області не є відповідачем у справі, оскільки позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області з заявою про перерахунок розміру довічного грошового утримання судді та саме ГУ ПФУ в Сумській області листом від 26.03.2024 повідомило про незарахування до стажу роботи на посаді судді періоди навчання та роботи з 09.02.2001 по 30.08.2002 та з 26.08.2003 по 23.09.2004. Крім того позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 по справі № 480/9002/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 по справі № 480/9002/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий