Справа № 200/7526/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року Справа№200/7526/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна ,3 м. Слов`янськ, Донецька область, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області від 08.10.2024 року № 40 «Про відмову в призначенні пенсії», прийняте щодо ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2024 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 05.09.1981 по 20.10.1982 року та з 20.08.1991 по 22.11.1996 рік, які відображені в трудовій книжці.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 01.10.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком та отримав відмову в призначенні пенсії за віком, відповідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що відображена в рішенні № 40 від 08.10.2024р.

В спірному рішенні зазначено щодо неврахування до страхового стажу певних періодів через помилки в трудовій книжці.

Позивач вважає таку позицію протиправною, наголошує, що трудова книжка містить достатні дані для врахування певних періодів до страхового стажу; зауважує, що не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення; просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04.11.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без виклику сторін.

23.01.2025 року відповідачем 1 надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що трудова книжка містить помилки, а відтак страховий стаж за певні періоди не може вважатися підтвердженим.

Відтак позовні вимоги є безпідставними.

Ухвалою від 06.02.2025 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Харківський області до участі у справі в якості співвідповідача. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області відзив по справі та рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

15.01.2025 року відповідачем 2 надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що на підставі ч. 2, ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 спірні періоди підтверджуються трудової книжкою. Посилаючись на пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, відповідач 2 звертає увагу, що інших доказів, які повинні підтвердити страховий стаж, позивачем надано не було.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.10.2024 через веб- портал електронних послуг звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

За результатами розгляду вищезазначеного звернення позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 40 від 08.10.2024.

В рішенні зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 26 роки 00 місяців 20 днів.

До страхового стажу позивача згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.09.1981 не зараховано:

період роботи з 05.09.1981 по 20.10.1982 у зв`язку з відсутністю номеру та дати наказу про звільнення у запису;

період роботи з 20.08.1991 по 22.11.1996 оскільки на печатці відсутній код організації, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 р. №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до абзацу п`ятого підпункту 6 пункту 4, пунктів 9, 10 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 Пенсійний фонд України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики видає акти організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсійне забезпечення в Україні здійснюється відповідно до норм Законів України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення та інших нормативно-правових актів.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058).

Закон № 1058 є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення. Закон № 1058 розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Абзацом 7 ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. З 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення", та відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонд відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду

на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788- ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту Порядок №637), є трудова книжка.

Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників та у такій довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками- операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) про виконання встановлених норм обслуговування.

На час заповнення інформації про звільнення позивача з роботи 20.10.1982, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09 липня 1958 року № 620 (далі Інструкція № 620).

Відповідно до п. 2 Інструкції № 620 трудова книжка є основним документом, що характеризує трудову діяльність робітника і службовця.

Заповнення трудових книжок було регламентовано нормами розділу І Інструкції № 620.

За правилами п. 7 Інструкції № 620 в трудові книжки робітників та службовців мали вноситись такі відомості: а) прізвище, ім`я, по батькові; б) рік народження; в) освіта; г) професія; д) відомості про роботу; е) заохочення і нагороди.

Згідно з п. 8 Інструкції № 620 всі записи в трудовій книжці мають бути точними і вносяться адміністрацією підприємства, установи або організації після видання наказу або розпорядження про приймання на роботу, переміщення або звільнення працівника. Власник трудової книжки має бути ознайомлений зі змістом зробленого запису.

Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, чорнилами.

Відповідно до п. 9 Інструкції № 620 зміни до записів трудової книжки про прізвище, ім`я і по батькові, освіту і професію працівника виконуються адміністрацією на підставі документів і з посиланням на них (свідоцтво про шлюб, довідка РАГСу, документи про освіту та інше), і мають бути засвідчені підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

Вносити зміни в записи про строки і характер виконуваної роботи або займаної посади, про причини звільнення та інші відомості про роботу може вносити лише те підприємство, установа або організація, яке зробило неправильний або неточний запис. Вказані виправлення мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження та засвідчуються у вказаному вище порядку. Показання свідків не можуть слугувати підставою для виправлення внесених раніше записів.

П. 10 Інструкції № 620 було визначено, що відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації.

Безпосередньо відповідає за своєчасне і правильне заповнення, зберігання, облік та видачу працівникам трудових книжок начальник відділу кадрів або спеціальна особа, яка призначається наказом керівника підприємства, установи або організації.

В період чинності Інструкції № 620 внесення відомостей про працівника проводилось з додержанням таких правил.

Відповідно до п. 11 Інструкції № 620 на першій сторінці трудової книжки записувались загальні відомості про її власника.

Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень або заміни ім`я і по батькові ініціалами) та рік народження зазначалися на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58).

Інструкція № 58 діяла під час спірного періоду з 05.09.1981 по 20.10.1982.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п. 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Заповнення трудових книжок регламентовано нормами розділу 2 Інструкції № 58.

Загальні вказівки щодо заповнення трудових книжок зводяться до такого.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 58 трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

П. 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п. 2.8 Інструкції № 58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Згідно з п. 2.9 Інструкції № 58 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інш. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Таким чином, як Інструкція № 620, так і Інструкція № 58 чітко визначають коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, а саме:

Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників.».

З приводу відсутності коду організації на печатці підприємства.

Так, згідно з вказаним Положенням (в первинній редакції) Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України - це автоматизована система збору, накопичення та обробки даних про підприємства та організації всіх форм власності, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).

Відповідно до п. 4 Положення, інформаційний фонд Державного реєстру включає такі види даних, як ідентифікаційні - ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності, що є єдиним для всього інформаційного простору України, та його назва.

Таким чином, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України - це унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, який створений з 01 січня 1996 року.

Тобто, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України почали присвоювати юридичним особам з 01 січня 1996 року.

Відтак, зважаючи на те, що на час створення та реєстрації приватного малого підприємства «Алекса» не існувало вимог про обов`язкове зазначення на печатці юридичної особи ідентифікаційного коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, оскільки він запроваджений з 01 січня 1996 року, твердження відповідача про обов`язкове зазначення такого на печатці підприємства є безпідставним.

Більше того, ні постанова Верховної Ради України від 11.05.1992 №2318-ХІІ «Про заходи забезпечення виконання вимог дозвільної системи», ані Інструкція про порядок видачі дозволів та виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 №643, не містять положень про не чинність фактично існуючих печаток та штампів та обов`язок їх заміни.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №275/615/17.

На підставі вказаних висновків суд вважає, що періоди роботи з 05.09.1981 по 20.10.1982 та з 20.08.1991 по 22.11.1996 підлягають врахуванню до страхового стажу позивача.

Відтак позов підлягає задоволенню шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду в Харківський області від 08.10.2024 року № 40 «Про відмову в призначенні пенсії», прийнятого щодо ОСОБА_1 ;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2024 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 05.09.1981 по 20.10.1982 року та з 20.08.1991 по 22.11.1996 рік, які відображені в трудовій книжці.

При цьому суд звертає увагу, що зобов`язальна частина позовних вимог повинна бути виконана саме відповідачем 2, як таким, що порушив права позивача.

Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 3, 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20грн. Втім, при зверненні до суду позивач мав сплатити 968, 96 грн (1 211, 20 * 0. 8), адже позов був поданий в електронній формі.

Таким чином судовий збір у розмірі 968, 96 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, як такого, що порушив права позивача, на користь останнього.

Щодо надміру сплаченого судового збору, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна ,3 м. Слов`янськ, Донецька область, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) від 08.10.2024 року № 40 «Про відмову в призначенні пенсії», прийняте щодо ОСОБА_1 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківський області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2024 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 05.09.1981 по 20.10.1982 року та з 20.08.1991 по 22.11.1996 рік, які відображені в трудовій книжці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев*ятсот шістдесят вісім) грн., 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Стойка