Справа № 320/7434/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7434/24 Головуючий у 1-й інстанції: Головенко О.Д.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Оксененка О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) в особі комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, оформлене витягом з протоколу №69-24 від 26.01.2024, щодо визнання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 18.08.2006, виданим необґрунтовано та його вилучення, та щодо відмови ОСОБА_1 у визначенні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян прийняти рішення про визначення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» (категорія 1).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Київська обласна державна адміністрації (Київська обласна військова адміністрації) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.1992 позивачу Київською облдержадміністрацією видано посвідчення громадянки, евакуйованої із зони відчуження (категорія 2) серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 638115 від 21.07.2022 ОСОБА_1 з 21.07.2022 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново. Причиною інвалідності визначено захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Судом першої інстанції поряд з іншим встановлено, що із змісту довідки Київського кооперативного інституту бізнесу і права від 02.11.2022 №380 вбачається, що з 01.09.1985 по 01.07.1988 позивач навчалася в Київському кооперативному професійно-технічному училищі облспоживспілки. При цьому з 26.04.1986 по 05.05.1986 позивач не проживала в студентському гуртожитку, не проходила виробничої практики; у цей період у групі КК-24 «Кондитер», де навчалася ОСОБА_1 , складання заліків, кваліфікаційних іспитів не було.

Відповідно до довідки форми 122 від 02.03.2000 № 16, виданої ТОВ «Агрофірма «Промінь», що є правонаступником КСП ім. 1 Травня, ОСОБА_1 безпосередньо була зайнята на роботах, що передбачені постановою ЦК КПСР, РМ СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 №1497-878 та постановою РМ СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою РМ СРСР від 22.08.1956 №1173, з 28.04.1986 по 30.04.1986, з 01.05.1986 по 02.05.1986. Крім того, у цій довідці зазначено, що позивач працювала в зоні відчуження.

Згідно довідки КСП ім. 1 Травня від 20.04.1999 позивач дійсно приймала безпосередню участь по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме 28, 29, 30 квітня 1986 року та 1, 2 травня 1986 року здійснювала набирання піску в мішки для гасіння пожежі на Чорнобильській АЕС, 3 травня 1986 року - навантаження худоби на автомашини для евакуації, 4 травня 1986 року - евакуацію майна (особистого), евакуацію населеного пункту із зони аварії.

За інформацією зарплатних відомостей за квітень-травень 1986 року у колгоспі ім. 1 Травня позивач отримувала заробітну плату 1-2 травня 1986 року за роботу у зоні відчуження.

Матеріали справи свідчать, що згідно витягу з протоколу засідання Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Комісія) від 06.10.2022 №49-22, слухалося питання про визнання статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, зокрема, щодо ОСОБА_1 , за наслідками чого вирішено доопрацювати справи із направленням ряду запитів та зобов`язанням позивача надати детальне пояснення щодо характеру та видів виконуваних робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Із змісту витягу з протоколу засідання Комісії від 31.03.2023 №57-23 вбачається, що слухалося питання про визнання статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, зокрема, щодо ОСОБА_1 , за наслідками чого вирішено повернути справу до Броварського міськвиконкому на доопрацювання із направленням ряду запитів та зобов`язанням позивача повторно надати детальне пояснення щодо характеру та видів виконуваних робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, конкретизувавши дати, періоди та населені пункти, а також місця проживання (перебування) на момент аварії на Чорнобильській АЕС та шляху слідування.

Рішенням Комісії, оформленим витягом з протоколу засідання Комісії від 26.01.2024 №69-24, відмовлено ОСОБА_1 у визначенні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зв`язку з відсутністю первинних документів, які б у безумовному порядку підтверджували роботи безпосередньо у зоні відчуження та нарахування заробітної плати за роботу у зоні відчуження, а також у зв`язку з не підтвердженням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, цим рішенням визнано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2 серії НОМЕР_1 від 18.08.2006 виданим необґрунтовано і таким, що підлягає вилученню.

Підставою прийняття згаданого рішення зазначено те, що інформація, зазначена у довідці від 06.11.1992 №72 не підтверджена первинними документами, у тому числі фінансовими; у безумовному порядку не підтверджено виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження с. Куповане та с. Опачичі Чорнобильського району та нарахування (отримання) заробітної плати у колгоспі імені 1 Травня с. Опачичі, у тому числі у підвищеному розмірі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що належними і допустимими доказами доведено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що надає їй право на отримання відповідного статусу та посвідчення категорії 1.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом не було враховано, що у 1992 році позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі довідки колгоспу імені 1-е Травня про підвищену оплату праці в зоні відчуження з 28.04.1986 по 03.05.1986, 07.05.1986, з 14.05.1986 по 15.05.1986, однак факт навчання позивача з 1985 по 01.07.1988 на денному відділенні Київського середнього кооперативного профтехучилища, а також відсутність підтверджуючих архівних документів про вказану роботу позивача, ставить під об`єктивний сумнів відомості такої довідки. Крім того, зазначає, що за практикою Вищого адміністративного суду України відсутність підтвердних документів є підставою для відмови у присвоєнні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Підкреслює, що суд помилково визнав надані позивачем документи достатніми для підтвердження спірного статусу позивача, оскільки довідка форми 122 не є таким документом, довідка (маршрутний лист) та табель про заробітну плати видавалися лише особам, які перебували у трудових відносинах з підприємством, а довідка до акта огляду МСЕК видається лише на підставі посвідчення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

За правилами статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок №551) визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до положень пункту 3 Порядку №551 особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 1) серії А синього кольору.

Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність.

У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис «Безстроково».

За змістом п. 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження;

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження;

- особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Рішення про відмову у видачі посвідчення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку №551 спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, та осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються утвореними Київською та Житомирською облдержадміністраціями комісіями з вирішення спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, на підставі підтвердних документів про участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, евакуацію із зони відчуження в 1986 році, документів, що підтверджують факт проживання в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд комісій, зазначених в абзаці першому цього пункту, за рішенням регіональних комісій.

При цьому, в силу п. 14 Порядку №551 рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.

Верховний Суд, вирішуючи питання щодо застосування положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку №551 у подібних правовідносинах, у постанові від 04.07.2023 у справі № 200/6298/20-а, зазначив, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при заміні посвідчення для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які отримали інвалідність, що має причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою, самостійною підставою для отримання посвідчення нового зразка є довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Отримання особою інвалідності, що пов`язана з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, є юридичним фактом, з яким законодавство пов`язує право особи на заміну посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС». Водночас закон не передбачає обов`язку такої особи доводити іншим чином її належність до вказаної категорії осіб, в тому числі шляхом надання відповідних довідок із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження.

Наведений вище висновок щодо правозастосування узгоджується з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 04.02.1992 Київською облдержадміністрацією видано посвідчення громадянки, евакуйованої із зони відчуження (категорія 2) серії НОМЕР_2 .

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 25.05.2022 №97 підтверджено, що захворювання позивача пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №638115 від 20.07.2022 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, строк встановлення інвалідності - безстроково.

Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 054204 підтверджено втрату професійної працездатності 80% з 21.07.2022 безстроково.

Отже, позивач має інвалідність, зумовлену захворюванням, причинно пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи. З огляду на це, позивач не повинен доводити повторно належність до категорії осіб, що є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Ці питання вже досліджувалися під час встановлення йому інвалідності та попередньої видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як було встановлено раніше, із змісту витягу з протоколу засідання Комісії від 26.04.2024 №69-24 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також визнано безпідставною видачу посвідчення у зв`язку з не підтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження. Тобто, Комісією фактично здійснено перевірку правильності видачі такого посвідчення позивачу.

Проте, такі дії Комісії не відповідають «принципу належного урядування», сформованого в рішеннях Європейського суду з прав людини, адже, як зазначив Верховний Суд у вже згаданій вище постанові від 04.07.2023 у справі № 200/6298/20-а, перевірка правильності видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не може здійснюватися в межах процедури заміни такого посвідчення відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 за № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян».

Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили на користь висновку про необґрунтованість видачі посвідчення, зокрема, про те, що посвідчення видано на підставі завідомо недостовірних або сфальсифікованих відомостей.

Посилання апелянта на те, що довідка колгоспу імені 1 Травня про підвищену оплату праці в зоні відчуження з 28.04.1986 по 03.05.1986, 07.05.1986, з 14.05.1986 по 15.05.1986, на підставі якої позивачу видавалося вилучене посвідчення, містить недостовірні відомості, оскільки у цей період ОСОБА_1 навчалася на денному відділенні Київського середнього кооперативного профтехучилища, а комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Макарівської селищної ради повідомлено про відсутність підтверджуючих документів про роботу ОСОБА_1 в колгоспі ім. 1 Травна с. Опачичі Чорнобильського району, колегія суддів вважає помилковими у контексті обставин цієї справи з огляду на таке.

Наявними у матеріалах справи копіями довідки форми 122 Агрофірми «Промінь» від 02.03.2000 №16, довідки (маршрутного листа) від 20.04.1999, виданого КСП ім. 1 Травня с. Козичанка Макарівського району Київської області, а також табеля обліку робочого часу і зарплатної відомості підтверджується виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження. Тим більше, листом Київського кооперативного інституту бізнесу і права від 02.11.2022 №380, наданого на запит Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, повідомлено, що з 26.04.1986 по 05.05.1986 (тобто у період участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) позивач не проживала у студентському гуртожитку. Указані обставини також узгоджуються й зі змістом довідки Виконавчого комітету Куповатської сільської ради від 10.04.1991 №65, за якою позивач проживала з 26.04.1986 по 05.05.1986 у с. Куповате Чорнобильського району Київської області.

Відтак позиція апелянта про те, що навчання позивача за денною формою перешкоджало їй брати участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є помилковою і такою, що спростовується наявними у матеріалах справи документами. При цьому відсутність у комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів» Макарівської селищної ради підтверджуючих документів про роботу ОСОБА_1 в колгоспі ім. 1 Травна с. Опачичі Чорнобильського району, на переконання колегії суддів, за встановлених обставин не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про документальне підтвердження участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження.

З приводу аргументів апелянта про те, що суд помилково визнав надані позивачем документи достатніми для підтвердження спірного статусу позивача, оскільки довідка форми 122 не є таким документом, а довідка (маршрутний лист) та табель про заробітну плати видавалися лише особам, які перебували у трудових відносинах з підприємством, колегія суддів зазначає, що, по-перше, у довідці 122 Агрофірми «Промінь» від 02.03.2000 №16 прямо зазначено, що позивач з 28.04.1986 по 02.05.1986 працювала у зоні відчуження, по-друге, відсутність у комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів» Макарівської селищної ради підтверджуючих документів про роботу ОСОБА_1 в колгоспі ім. 1 Травна с. Опачичі Чорнобильського району не спростовує достовірність наданих позивачем довідки (маршрутного листа) від 20.04.1999, виданого КСП ім. 1 Травня с. Козичанка Макарівського району Київської області, а також табеля обліку робочого часу та зарплатних відомостей.

Отже, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань та/або посилань скаржника на незаконність рішення суду першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача також не містить.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Оксененко О.М.