Справа № 752/14130/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Золочівського районного відділу поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Золочівського районного відділу поліції у Львівській області, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС № 6997586 від 15 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року справу передано за підсудністю до Золочівського міськрайонного суду Львівської області.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2024 року справу передано за підсудністю до Буського районного суду Львівської області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року скасовано, а справу направлено до Голосіївського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2024 позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий десятиденний строк, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

10.12.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 р. позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням всіх обставин справи та порушенням судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 поновлено апелянту строк на звернення до суду з апеляційною скаргою, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 05.03.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до норм ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України,

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення вищестоящій посадовій особі не визнається судом, як причина пропуску десятиденного строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім цього, обставини збирання доказів також не можуть бути підставою поновлення пропущеного строку. Судом враховано також, що адвокатські запити направлялись вже після пропуску десяти днів з дня отримання позивачем постанови.

Позивачем строк звернення до суду пропущено з підстав, які не являються поважними, оскільки у поданій заяві про усунення недоліків не наведено обґрунтувань та не надано доказів існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливлювали звернення до суду у строки визначені законом.

Натомість, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що оскаржуваною ухвалою порушується право позивача на доступ до правосуддя. Апелянт наголошує на тому, що постанова серії ЕАС № 6997586 від 15 травня 2023 року оскаржувалась у адміністративному порядку, проте відповіді на неї так і не було отримано, при цьому, одночасне подання скарги на постанову в орган, який прийняв рішення і до суду, порушило б принципи юридичної визначеності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). (ч. 2 ст. 286 КАС України)

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення, є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Слід врахувати, що в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2024 про залишення позовної заяви без руху, було встановлено, що позивачці було відомо про результати розгляду її скарги ще 17.11.2023, а із позовом до суду вона звернулася у червні 2024 року. Так, зі змісту адвокатського запиту від 17 листопада 2023 року, доданого до матеріалів справи, вбачається, що адвокатом позивачки в запиті до Начальника ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області наведено зміст відповіді С-87/57/01/2023 від 20 червня 2023 року щодо розгляду органом поліції скарги ОСОБА_2 , в якій нібито підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Водночас, позивач наголошує на тому, що Золочівським районним відділом поліції ГУ НП у Львівській області не було розглянуто у встановлений КУпАП строк її скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення, копія рішення за скаргою їй не надсилалась. У зв`язку із відкриттям виконавчого провадження, її права були порушені оскаржуваною постановою, у зв`язку із чим вона і звернулася до суду із адміністративним позовом, при цьому, що одночасне подання скарги на постанову в орган, який прийняв рішення і до суду, порушило б принципи юридичної визначеності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тож, процесуальним законом передбачено право на вибір оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення до суду або вищестоящій посадовій особі, яке є одночасним щодо строків реалізації, а не послідовним, на чому цілком обґрунтовано наголосив суд першої інстанції, до того ж, звернення зі скаргою до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи), не є досудовим порядком вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що обставини оскарження позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення вищестоящій посадовій особі та неотримання вчасно рішення цього органу, не є поважною причиною пропуску десятиденного строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У даному випадку, позивачем не заперечується, що оскаржувана постанова була їй вручена 15.05.2023 (а.с. 8), при цьому, позивачу було відомо про результати розгляду скарги органом поліції значно раніше, ніж з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.05.2024 (а.с. 22), натомість позивач звернулась до суду лише 31.05.2024, тобто, більш ніж через рік після прийняття оскаржуваної постанови, що є значним строком.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про порушення її права на поступ до правосуддя, оскільки таке право не є абсолютним, при цьому, обставини оскарження позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення вищестоящий посадовій особі та неотримання вчасно рішення цього органу, не є поважною причиною пропуску десятиденного строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тобто, позивачу не обмежувалось право звернутися до суду у передбачений строк, адже про винесення постанови вона була обізнана, а доводи щодо того, що одночасне подання скарги на постанову в орган, який прийняв рішення і до суду, порушило б принципи юридичної визначеності, є суб`єктивними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що позивачем строк звернення до суду пропущено з підстав, які не є поважними.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко