Справа № 580/12972/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року справа № 580/12972/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 ОСОБА_1 у позовній заяві просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці, в частині визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 21 рік 4 місяці 10 днів4 місяці 10 днів, а не 24 роки 4 місяці 10 днів;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, визначивши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 24 роки 4 місяця 10 днів;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 16.08.2024 з урахуванням стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 24 роки 4 місяця 10 днів, та виплатити перераховану суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 16.08.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024 №41 к/гс відрахована зі штату Шостого апеляційного адміністративного суду 15.08.2024 у зв`язку з поданням заяви про відставку. 27.08.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення довічного грошового утримання, до якої додала передачений чинним законодавством пакет документів. 02.09.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято Розпорядження, яким, з посиланням на рішення Головного управління Пенсійного фонду Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.09.2024 №69, з 16.08.2024 призначено довічне грошове утримання у розмірі 52 % грошового утримання судді. При цьому, до стажу роботи на посаді судді не було враховано стаж 3 роки, вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Позивач вважає таке обчислення стажу роботи на посаді судді є протиправним та не відповідає вимогам чинного правового регулювання, розрахунку відповідного стажу

Вищою радою правосуддя, а також має своїм наслідком позбавлення права позивачки на отримання довічного грошового утримання у більшому розмірі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.01.2025 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в у якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що статтею 137 Закон України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII не передбачено зарахування до суддівського стажу періоди роботи (професійної діяьності) у сфері права - три роки. Періоди роботи, що не увійшли до суддівського стажу зараховано до загального страхового стажу.

29.01.2025 відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. При цьому судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Таким чином відповідно до статті 137 Закон України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачені періоди, які включаються до стажу роботи на посаді судді для визначення права на відставку. При цьому застосування норм статті 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено. 21.01.2021 надав до суду копію матеріалів електронної пенсійної справи.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 з 21.10.2024 проживає в м. Черкаси, Черкаська область.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.08.2024 № 2448/0/15-24 звільнено ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв?язку з поданням заяви про відставку.

У рішенні Вищої ради правосуддя від 13.08.2024 № 2448/0/15-24 зазначено, що згідно з копією трудової книжки після здобуття вищої освіти ОСОБА_1 із 07.06.1997 до 14.10.1997 займала посаду помічника голови Ясинуватського міського суду, із 15.10.1997 до 31.03.1999 займала посаду консультанта з правових питань Ясинуватської міської ради народних депутатів, із 01.04.1999 до 14.01.2002 займала посаду головного спеціаліста - юрисконсульта Ясинуватської міської ради народних депутатів, із 15.01.2002 до 03.04.2003 займала посаду завідувача юридичного відділу Ясинуватської міської ради народних депутатів.

Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку, додатково 3 років роботи в галузі права, які вимагалися законом для призначення на посаду судді.

За результатами дослідження доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: актів про призначення, про обрання на посаду судді, копії трудової книжки, довідки про роботу на посаді судді, установлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді - 21 рік 4 місяці 10 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки.

Наказом голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024 №41 к/ гс позивач відрахована зі штату суду.

Шостим апеляційним адміністративним судом видано позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.08.2024 №02.7-36/145 та розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 23.08.2024 №02-.7-36/146.

27.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення довічного грошового утримання та пакетом документів згідно розписки-повідомлення, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та прийняте рішення від 16.09.2024 №69 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 52 % грошового утримання судді, з урахуванням страхового стажу (повний) 49 років 2 місяці 27 днів, у тому числі, судді - 21 рік 4 місяці 13 днів, що затверджене Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач не погоджуючись з рішенням від 16.09.2024 №69 в частині не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, визначивши стаж роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 21 рік 4 місяці 10 днів, а не 24 роки 4 місяці 10 днів, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VI) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 N?2509-VIII у зв?язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) ст. 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Відповідно до ч. 2 ст. 142 Закону №1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого ч. 1 цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Згідно вимог ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 5 статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду. України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов?язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об?єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №-3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід?ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим,безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Також, у вказаному рішенні зазначено, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить ч. 1 ст. 55 Конституції України (абзац 2 пункту 3 мотивувальної частини).

Аналогічна позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-pп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в нього відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац 4 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з?ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.

Отже, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.

Відповідачі при прийнятті спірного рішення не врахували норми закону, які мають вищу юридичну силу.

З аналізу наведених норм вбачається, що стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає позивачу право для призначення на посаду судді 3 роки, підлягає зарахуванню до стажу роботи судді ОСОБА_1 .

За наведеного правового регулювання розмір довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен складати 58% грошового утримання судді, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 8 % - збільшення за кожен рік на посаді судді понад 20 років (4 х 2%).

Аналізуючи указані норми права та вирішуючи питання щодо їх застосування, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/537/19 дійшла до висновку, що у зв?язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким внесено зміни до ст. 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абз. 2 п. 1 розд. ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок№3-1), приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Пунктами 3-4 розділу ІІІ Порядку №3-1 визначено, що не пізніше 10 днів з дня надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного грошового утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання або відмову в його призначенні з урахуванням пункту 5 розділу І цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, не пізніше 10 днів з дня винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що довічне грошове утримання судді у відставці призначається у розмірі, обчисленому виходячи з суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці, що видана судом, з якого суддя вийшов у відставку.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Беручи до уваги встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку відповідачів, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і як наслідок, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається доцільним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.09.2024 №69 в частині визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 21 рік 4 місяці 10 днів 4 місяці 10 днів, а не 24 роки 4 місяці 10 днів, як таке, що прийняте відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 №500/1216/23 виснував: "дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії за віком ... має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію".

Таким чином, для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, визначивши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 24 роки 4 місяця 10 днів та здійснити позивачу з 16.08.2024 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 24 роки 4 місяця 10 днів, та виплатити перераховану суму щомісячного довічного грошового утримання з 16.08.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо частини позовних вимог позивача, що сформовані до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суд зазначає, що даний пенсійний орган здійснював виключно прийняття і обробку документів, натомість рішення про призначення та розмір щомісячного довічного грошового утримання приймав інший пенсійний орган - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, тому позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до задоволення не належать.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, отже на відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області покладаються судові витрати у сумі 484,48 грн (розрахунок: 968,96/2).

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.09.2024 №69 в частині не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, визначивши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 24 роки 4 місяця 10 днів.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 16.08.2024 з урахуванням стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку, як 24 роки 4 місяця 10 днів, та виплатити перераховану суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 16.08.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олексадра Борисенка 7, м. Рівне, 33004, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 484 грн (чотириста вісімдесят чотири) 48 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ), Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка 7, м. Рівне, 33004, ).

Рішення суду складене 06.03.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО