Справа № 340/3841/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/3841/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2024, (суддя суду першої інстанції Притула К.М.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому, в адміністративній справі №340/3841/24 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

12.06.2024 ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №4165/11/28/РРО/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 23.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 11.04.2024 №4165/11/28/РРО/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, якою за порушення ст. 21 КЗпП України, а саме: фактичний допуск одного працівника ( ОСОБА_2 ) до роботи без оформлення трудового договору (контракту) накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 80000,00 грн. Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірної постанови позивачка вважає постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Вважає, що акт фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 11.04.2024 №4165/11/28/РРО/ НОМЕР_1 складений з порушенням норм Податкового кодексу України та Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, оскільки посадовими особами ГУ ДПС в Кіровоградській області не було пред`явлено направлення на проведення такої перевірки та службових посвідчень посадових осіб. Також, вважаючи протиправною оскаржувану постанову представник позивача зазначає наступне: між позивачем та ОСОБА_2 відсутні будь-які ознаки трудових відносин, а відтак відсутній обов`язок укладання трудового договору; розгляд справи про накладення штрафу відбувся під час повітряної тривоги, в зв`язку з чим позивача не було допущено до приміщення чим порушено право на захист; не підлягали застосуванню норми Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013, в редакції Постанови КМУ №823 від 21.08.2019, якими органам Держпраці надано право накладати штрафи за порушення законодавства про працю на підставі акта перевірки ДПС або її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Крім того вказує, що станом на 23.05.2024 підстави для застосування штрафу були відсутні з огляду на норми ст.16 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 30.09.2024 відмовив в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Позивач наголошує, що між нею та ОСОБА_2 відсутні будь-які ознаки трудових відносин, а відтак відсутній і обов`язок укладати трудовий договір. Також, позивач наголошує, що 23.05.2024 нею був укладений трудовий договір з ОСОБА_2 , тобто порушення вимог закону усунуте. Відтак, в силу ст. 16 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» до неї не повинні бути застосовані штрафні санкції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.04.2024 ГУ ДПС у Кіровоградській області на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці було направлено лист за №2928/5/11-28-07-04-03, яким повідомлено, що 26.10.2023 в ході проведення фактичної перевірки кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 встановлено допущення до роботи громадянки ОСОБА_2 , стосовно якої повідомлення про прийняття працівника на роботу не подано, чим порушено встановлені вимоги КЗпП України та постанови КМУ від 17.06.2015 №413 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту.

Разом з вказаним листом, ГУ ДПС у Кіровоградській області, було направлено копії матеріалів перевірки для прийняття мір фінансового впливу, відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема: копія акту перевірки №4165/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 11.04.2024, копія наказу №225-п від 02.04.2024, копія направлень на перевірку №1272 та №1273 від 09.04.2024, копія акту закупки від 11.04.2024, копії опису готівкових коштів та Х-звітів від 11.04.2024, копія пояснень продавця від 11.04.2024 (а.с.42).

Відповідно до копій направлень на перевірку №1272 та №1273 від 09.04.2024, ОСОБА_1 пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки, а також вручено копію наказу від 02.04.2024 №255-П про проведення фактичної перевірки, що підтверджується підписом позивача (зв. б. а.с. 43, а.с. 44). Таким чином, доводи позивача про не пред`явлення службовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області службових посвідчень та направлень на проведення перевірки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За змістом акту ГУ ДПС у Кіровоградській області №4165/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 11.04.2024, проведено фактичну перевірку господарської одиниці кіоск за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , та встановлено, зокрема, що на момент перевірки, ОСОБА_2 підміняла ФОП ОСОБА_1 без укладання трудового договору (зв.б. а.с.44-а.с.46).

18.04.2024, начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці прийнято рішення №4165/11/28/РРО//ТД, згідно якого, керуючись п.3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року вирішено розглянути справу про накладення штрафу згідно абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 , розгляд справи провести об 11 год. 00 хв. 20 травня 2024 року (а.с.50).

Листом від 19.04.2024 №ПС/1/7506-24, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці повідомило ФОП ОСОБА_1 що розгляд справи про застосування санкцій на підставі акта ГУ ДПС у Кіровоградській області від 11.04.2024 №№4165/11/28/РРО/ відбудеться об 11 год 00 хв 20.05.2024 (а.с. 49).

Листом від 15.05.2024 №ПС/1/9194-24, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці повідомило ФОП ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на 11 год 00 хв 23.05.2024.

23.05.2024 відповідачем проведено розгляд справи про застосування фінансових санкцій та за результатами прийтято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №4165/11/28/РРО/ НОМЕР_1 /ТД-ФС та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 80 000, 00 грн. (зв.б а.с.52-а.с.54).

Не погодившись з постановою про накладення штрафу позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем допущено порушення вимог чинного законодавства про працю, а підстави для звільнення її від відповідальності відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-2 ст. 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Згідно з ч.1, абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків (крім випадків, якщо платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків є сам працівник) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Щодо доводів позивача про відсутність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 судом встановлено наступне.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 11.04.2024 він перебував в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 з метою особистої розмови, підтвердив, що в кіоску була черга в зв`язку із відсутністю позивача та вказав, що свідком безпосередньої перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Кіровоградській області він не був.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, перед початком фактичної перевірки проведено контрольно-розрахункову операцію на суму 170 грн, що підтверджується актом від 11.04.2024. Акт проведення контрольної розрахункової операції містить підпис позивача та запис про відсутність зауважень при поверненні товару (а.с.31).

ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях пояснила, що 11.04.2024 вона вийшла на роботу підмінити ФОП ОСОБА_1 , так як вона захворіла, раніше працювала ОСОБА_4 , коштів не отримувала (зв.б. а.с.47).

Доводи позивача про те, що вона не доручала ОСОБА_2 здійснювати функції продавця та не уповноважувала її на вчинення дій із реалізації (товару) не спростовують факту фактичного допуску її до роботи.

Згідно з ст. 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеними висновки викладені в акті перевірки ГУ ДПС в Кіровоградській області щодо допущення ФОП ОСОБА_1 до роботи ОСОБА_2 , стосовно якої повідомлення про прийняття працівника на роботу не подано.

Щодо доводів позивача про те, що розгляд справи про накладення на ФОП Устіловську штрафу за порушення абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України відбувся під час повітряної тривоги з недопуском її до приміщення де відбувся цей розгляд суд зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростувати вину у суді, та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 01 березня 2018 року у справі №820/4810/17, від 14 грудня 2023 року у справі №280/1426/20, від 21 грудня 2023 року у справі №560/11763/22.

Також, обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує на те, що можливість накладення штрафів на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, була передбачена пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Водночас, постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823, якою внесено зміни до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, у тому числі щодо можливості накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, визнано протиправною та нечинною постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі № 640/17424/19, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року. Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 касаційні скарги Кабінету Міністрів України та Державної служби України з питань праці залишено без задоволення, а вищезазначені судові рішення без змін.

Представник позивача вважає, що Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 втратив чинність з 15 вересня 2021 року, а тому не підлягав застосуванню до спірних правовідносин, які виникли у день прийняття відповідачем оспореної позивачкою постанови, оскідльки була проведена фактична, а не документальна виїзна перевірка.

Суд зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 80.10 статті 80, пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, якими регламентовано порядок оформлення результатів фактичної перевірки, результати такої перевірки у разі встановлення під час її проведення порушень оформлюються у формі акта, який складається та підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), є документом, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідальність за порушення законодавства про працю, у тому числі для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачена нормами абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Тобто повноваження на проведення перевірки стосовно дотримання фізичними особами - підприємцями вимог законодавства про працю, виявлення, оформлення і фіксацію відповідних порушень (зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)) належить податковому органу відповідно до закону.

При цьому, повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення шляхом накладення штрафу за законом (частина четверта статті 265 Кодексу законів про працю України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці). Відповідні приписи про це наведені у пункті 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96.

Пунктом 8 цього ж Положення передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством. У спірних відносинах розмір штрафу та суб`єкт, уповноважений його накладати напряму визначені у нормах статті 265 Кодексу законів про працю України.

Окрему увагу необхідно звернути на те, що підзаконні нормативно - правові акти приймаються на основі і для виконання законів. У такій ієрархії нормативно-правових актів виявляється конституційний принцип розподілу влади: на законодавчу, виконавчу й судову. Тому закони є основними проявами реалізації компетенції законодавчої влади, а підзаконні акти - виконавчих функцій держави, завдань виконавчої гілки влади, зокрема й Держпраці України (подібний підхід до розкриття юридичної природи підзаконних нормативних актів, визначення їх суті та характеру, порядку застосування продемонстровано у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 826/12323/18 та від 02 березня 2021 року у справі № 640/1171/19).

За приписами частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а відтак, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Правова позиція такого змісту наведена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 804/330/17.

Відступу від такого правозастосування не здійснювалось.

Поширюючи вищезгадані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права на спірні у цій справі правовідносини, суд, враховуючи встановлені обставини та наявне правове регулювання спірних правовідносин, доводи сторін, вважає, що відсутність або наявність у період спірних правовідносин підзаконного нормативно - правового акту, який би передбачав можливість накладення штрафу на підставі акту фактичної перевірки податкового органу, не може впливати на обсяг, зміст та порядок реалізації вищезгаданих повноважень податкових органів та органів з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, змінювати чи скасовувати їх, оскільки вони належать вказаним суб`єктам владних повноважень відповідно до закону.

У зв`язку з цим, суд критично оцінює доводи позивачки про відсутність у підзаконному акті Уряду України відповідних норм, які б передбачали можливість накладення у спірних правовідносинах штрафу на підставі акта фактичної перевірки податкового органу, а отже, на її думку, зумовлюють протиправність оскарженої у цій справі постанови Держпраці про накладення штрафу.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність повноважень Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці стосовно накладення штрафу на суб`єктів господарювання - фізичних осіб - підприємців за порушення ними вимог законодавства про працю, відповідальність за які встановлена нормами абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, і які виявлені податковим органом в ході фактичної перевірки та зафіксовані у цим органом у акті, складеному за результатом такого заходу державного контролю.

Також, як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 12.04.2024 було прийнято наказ (розпорядження) №12/04 про прийняття на роботу ОСОБА_2 з 14.04.2024 (а.с.20).

Стосовно доводів позивача, що у зв`язку з усуненням позивачем всіх порушень законодавства про працю у період воєнного стану до нього не повинні були застосовуватися штрафи відповідно до Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 №2136-ІХ, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст. 16 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 №2136-ІХ позапланові заходи державного нагляду (контролю) у період дії воєнного стану здійснюються: за наявності підстав, визначених абзацами п`ятим, восьмим, дев`ятим, десятим частини першої статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; за зверненням Київської міської військової адміністрації або обласної військової адміністрації; у зв`язку з невиконанням суб`єктом господарювання приписів про усунення порушень вимог законодавства, виданих після 1 травня 2022 року.

У період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265 Кодексу законів про працю України, не застосовуються.

Південно-Східне міжрегіональне управління Держпраці не здійснювало позапланових заходів державного нагляду (контролю) та відповідно не виносило приписів про усунення порушень вимог законодавства, тому норма ст.16 Закону №№2136-ІХ не може застосовуватися на дані спірні правовідносини.

Суд першої інстанції правильно вказав, що оскільки саме факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору є правовою підставою для застосування до роботодавця штрафних санкцій та враховуючи встановлені обставини, зазначені в акті фактичної перевірки та підтвердженні додатками до вказаного акту, суд вважає правомірною постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №4165/11/28/РРО//ТД-ФС від 23.05.2024 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 в адміністративній справі №340/3841/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник