Справа № 600/802/25-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 березня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/802/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Анісімов О.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду позові ОСОБА_1 (далі позивач) просить:

- визнати протиправними дії Чернівецької митниці Державної митної служби України щодо порушення порядку звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням Контракту № 691 від 06.09.2023 року про проходження державної служби, який, додатковою угодою № 14 від 16.11.2024 року був продовжений по 01 жовтня 2024 року;

- зобов`язати Чернівецьку митницю Державної митної служби України визнати Контракт № 691 від 06.09.2023 року про проходження державної служби (з урахуванням додатковою угоди № 14 від 16.11.2024 року, якою контракт був продовжений по 01 жовтня 2024 року) дійсним по сьогоднішній день в результаті автоматичного продовження (пролонгації) та зобов`язати Чернівецьку митницю допустити позивача до роботи.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

Підставою для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що позивач, звернувся до суду із даним позовом з порушенням строку, що визначений ч. 5 ст. 122 КАС України.

04.03.2025 року на усунення недоліків позовної заяви позивачем подано до суду заяву про поновлення строку на звернення до суду, в обґрунтування чого зазначає насипне.

Так, вказує, що 27.09.2024 року він ознайомився з наказом від 26.09.2024 року, а не від 27.09.2024 року. Чернівецька митниця на адвокатський запит надала копію наказу про моє звільнення без його підпису про ознайомлення. Також вказав, що ознайомившись 27.09.2024 року з наказом від 26.09.2024 року він зробив запис в наказі «З наказом не згідний», незгода полягала в даті наказу. Сама законність наказу до умов контракту у нього ніяких заперечень не викликала. Претензії до наказу про звільнення виникли після 01.10.2024 року, після того як стало відомо що дата звільнення випала на день його перебування на лікарняному. Вважає, що термін оскарження потрібно відраховувати від дати порушення прав позивача, яка у даному випадку не наступила, оскільки Чернівецька митниця порушивши вимоги ч. 1 ст. 5 ЗУ №2136-ІХ від 15.03.2022 року не внесла зміни до наказу про звільнення, а саме нову дату звільнення. Стверджує, що не виконання Чернівецькою митницею вимог ЗУ №2136-ІХ від 15.03.2022 року про внесення змін до наказу про його звільнення із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, означає, що наказ про його звільнення втратив свою чинність і є доказом того, що контракт автоматично продовжено і є дійсним до цього часу, тому не має сенсу говорити про місячний термін.

Розглянувши матеріали позову, заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду, подану на усунення недоліків позовної заяви, проаналізувавши доводи позивача, суддя зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 9 частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є зокрема неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; та інше.

У силу статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд зазначає, що крім наявних прав учасники справи наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суддя звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної вище статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Так, згідно ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В ухвалі про залишення позову без руху суддя вказав позивачеві на недоліки позовної заяви, а саме на пропуск строку звернення до суду. Однак доводи позивача щодо пропуску строку на звернення до суду, суддя не вважає поважними, оскільки жодних доказів на підтвердження власної позиції позивач суду не надав, зокрема того, що 27.09.2024 року він ознайомився з наказом від 26.09.2024 року, а не від 27.09.2024 року. У матеріалах, які позивач додав до позовної заяви, наявний лише наказ від 27.09.2024 року №615-с «Про звільнення ОСОБА_1 », який судом і враховано при вирішення питання щодо строку звернення до суду.

При цьому, суддя наголошує, що позивачем не надано суду жодних інших доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо звернення до суду у встановлений строк.

Доступ до правосуддя не може бути безумовним, оскільки його часові рамки обумовлені певними строками. Відтак, поновлення строку звернення до суду за наведених позивачем причин його пропуску призведе до порушення принципу правової визначеності в правовідносинах, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суддя дійшов висновку щодо відсутності підстав для поновлення строку для звернення до суду.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Окрім цього, згідно частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі частини 2 статті 123 КАС України та пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 123, 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві з підстав пропуску строку звернення до суду.

2. Роз`яснити, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Анісімов