Справа № 320/10563/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

06 березня 2025 року м. Київ Справа №320/10563/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі № 320/10563/25

за позовною заявою ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

третя особа, без самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_2

про визнання протиправними та скасування рішення (наказу), -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Київського окружного адміністративного суду надійшла вказана справа.

05.03.2025 позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій представник позивача просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії індивідуального акту наказу № 52/МГ від 22.02.2025 «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період», виданого (оформленого та підписаного) начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , в частині, що стосується ОСОБА_1 , 1995 року народження до винесення судом судового рішення, котре набуде законної сили.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 у добровільному порядку у серпні 2024.

В лютому 2025 ОСОБА_1 отримав повістку до ІНФОРМАЦІЯ_1 для звірки даних на 13.02.2025, однак в цей день в ІНФОРМАЦІЯ_3 не міг з`явитись оскільки станом на 13.02.2025 він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва», мав операційне лікування. Згідно виписки з медичної установи від 19.02.2025 заявник потребує: нагляду хірурга за місцем проживання, обмеження фізичного навантаження протягом 6 місяців.

Згідно до медичного висновку № Т28М-ВНЕ2-Х9НТ-9ЕНВ від 20.02.2025 виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Деснянського району м. Києва», з 20.02.2025 перебуває на лікарняному та є непрацездатним.

22.02.2025 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , звідки, на переконання заявника, його було в незаконний спосіб та проти його волі доставлено до Збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5 (Київ) АДРЕСА_1 .

Після цього, впродовж тижня ОСОБА_1 доставляли до різних військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 9930, 3070, однак там його відмовляються прийняти, оскільки стан його здоров`я не дозволяє йому приходити військову службу, потребує реабілітацію.

Крім того, заявник вказує, що відсутність у ОСОБА_1 належних умов для лікування та реабілітації, не забезпечує відновлення стану здоров`я, а навпаки може викликати його розлад, і це є небезпечним як для здоров`я, так і для життя ОСОБА_1 , адже ОСОБА_1 позбавлений змоги наразі без належних умов відновити свій стан здоров`я, він не буде мати змоги належним чином пройти навчання військовій службі, що в подальшому може призвести до загрози його життю під час несення військової служби.

Крім того, заявник вказує, що як пізніше стало відомо 22.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято наказ № 52/МГ від 22.02.2025 «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період», який стосується ОСОБА_1 .

Так, на переконання заявника, він як добросовісний громадянин вчасно став на військовий облік та добросовісно виконував свої обов`язки щодо повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміни стану його здоров`я, натомість відповідач не добросовісно виконав свої обов`язки, будучи обізнаним про тимчасову непрацездатність та необхідність лікування, у протиправний спосіб позбавив волі (затримав) ОСОБА_1 , видав наказ № 52/МГ від 22.02.2025 «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» про постановку військовозобов`язаних запасу щодо призову на військову службу по загальній мобілізації до військових частин та установ ЗСУ, інших військових формувань за нижчепойменованим списком з 22.02.2025, про призов і направлення до Київського міського збірного пункту для формування військових команд (зведених) та їх направлення до військових частин (установ) за межі міста Києва, який стосується ОСОБА_1 , вказаний наказ № 52/МГ від 22.02.2025 «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене вище, заявник вважає, що винесений начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 наказ № 52/МГ від 22.02.2025 «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» є протиправним та грубо порушує конституційні права особи на здоров`я та життя.

Оскільки, дія незаконного оскаржуваного наказу № 52/МГ від 22.02.2025 «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» в частині ОСОБА_1 вочевидь завдає шкоди здоров`ю та можливо життю позивача, виникла необхідність звернення з даною заявою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року (справа № 640/9167/19) по-перше: виходячи з процесуального закону, поряд з наявністю очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується в судовому порядку, законодавець, як обов`язкову умову, для застосування заходів забезпечення позову, визначив існування, внаслідок цього, порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття «очевидні ознаки» необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребуючи оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловлених по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 11 березня 2021 року (справа № 640/23179/19), вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, незважаючи на те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

При цьому основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Перевіривши зазначені у заяві доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, а також оцінивши докази, які подано на обґрунтування поданої заяви, суд дійшов висновку, що у поданій заяві не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Суд, окрім іншого, акцентує увагу й на тому, що очевидні ознаки протиправності рішення, дій бездіяльності та порушення ними прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення, дії, бездіяльність відповідача явно суперечать вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Так, суд зазначає, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу № 52/МГ від 22.02.2025 «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період», виданого (оформленого та підписаного) начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , в частині, що стосується ОСОБА_1 , 1995 року народження до винесення судом судового рішення, котре набуде законної сили, ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Суд не вправі вживати такі заходи забезпечення адміністративного позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Слід відзначити, що відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд вважає, що позивачем не продемонстровано, яким чином невжиття заявленого заходу забезпеення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у справі з позовними вимогами про визнання протиправним і скасування наказу про призов позивача, направлення його до збірнго пункту та до військових частин в умовах, коли такий фактично реалізовано шляхом направлення позивача на збірний пункт та до військової частини, що вважається фактичним початком військової служби.

Тому, вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії індивідуального акту не спричинить бажаних для заявника правових наслідків.

Водночас в аспекті можливості застосування заходу забезпечення за ініціативою суду, зокрема, і щодо вибору способу забезпечення, суд враховує положення пункту 10 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022«Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, та який станом на теперішній час триває.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення клопотання позивача про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 248, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати (вручити, надати) заявнику (його представнику).

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Сас Є.В.