Справа № 420/19874/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/19874/24

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року у справі за позовом адвоката Таштанової Олени Георгіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІ ДЕКОР», до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2024 року адвокат Таштанова О.Г., яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІ ДЕКОР» (далі ТОВ «ВІ ДЕКОР») звернулася до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС в Одеській області), Державної податкової служби України (далі ДПС України), в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11234135/40971801 від 13.06.2024 про відмову у реєстрації податкової накладної № 8 від 17.05.2024;

2) зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 8 від 17.05.2024, датою її подання.

Також в позовній заяві ставилося питання про стягнення з відповідача понесені товариством судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги адвокат зазначає, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не відповідає вимогам щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії.

Як указує представниця ТОВ «ВІ ДЕКОР», в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної суб`єкт владних повноважень не навів конкретний перелік документів, які необхідно надати для реєстрації податкової накладної.

Аргументуючи свою позицію адвокат, покликаючись на Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 (далі Порядок №520), указує, що хоча перелік документів, необхідний для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначений наведеним нормативним актом, конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки.

Тобто, на її переконання, зміст переліку документів, встановлений пунктом 5 Порядку № 520 свідчить про те, що він є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту статті 187 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Резюмуючи викладене, адвокат вважає, що контролюючий орган повинен під час зупинення реєстрації податкової накладної не лише запропонувати надати документи, а навести їх конкретний перелік, оскільки в пункті 5 Порядку № 520 наведений приблизний та не вичерпний («може включати») перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена в ЄРПН.

На переконання адвоката, оскаржуване рішення не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування, що у свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Водночас, за твердженням адвоката, платником податків наданий достатній пакет документів для підтвердження здійснення господарських операцій та для необхідності реєстрації податкової накладної, а тому підстави для зупинення реєстрації податкової накладної та винесення оскаржуваного рішення, на переконання адвоката, відсутні.

Мотивуючи позовну вимогу про обов`язок ДПС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні, адвокат Таштанова О.Г. посилається на статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), в якій наголошено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, на її думку, задоволення наведеної вимоги, є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказане рішення неможливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки ними такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскаржених рішень, які були предметом судового контролю у межах цієї справи.

Окремо, адвокат просила суд стягнути на його користь з ГУ ДПС в Одеській області судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов ТОВ «ВІ ДЕКОР» - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №11234135/40971801 від 13.06.2024.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 8 від 17.05.2024, датою її подання.

Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ТОВ «ВІ ДЕКОР» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вказав, що у спірному рішенні контролюючий орган не зазначив, які саме документи не надані платником податку, з того загального переліку документів, що містить форма цього рішення.

Суд першої інстанції звернув увагу, що в матеріалах справи наявні пояснення та перелік документів, надані, ТОВ «ВІ ДЕКОР», на виконання рішення суб`єкта владних повноважень про зупинення реєстрації податкової накладної, яких, на думку суду, було достатньо для підтвердження здійснення господарської діяльності.

Далі суд першої інстанції зробив акцент на тому, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Вживання контролюючим органом загального посилання на надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства без конкретизації, не може вважатись обґрунтованим.

Як указав суд, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії, призводить до визнання його протиправним, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування такого акта.

Щодо зобов`язальної частини позову суд першої інстанції вважав, що ТОВ «ВІ ДЕКОР» надані усі необхідні документи для реєстрації податкової накладної, а тому задля того, щоб спір між сторонами був вирішений остаточно, слід зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, представник ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, прийняте виключно в межах діючого законодавства та з дотриманням усіх необхідних критеріїв.

Скаржник указує, що реєстрація податкової накладної була зупинена, оскільки обсяг постачання товарів дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/ послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та додаткові документи для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Мотивуючи свою позицію скаржник указує, що оскаржуване рішення Комісією з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН ГУ ДПС в Одеській області було прийняте у зв`язку з наданням платником податків копій документів, складених з порушенням законодавства.

Як пояснює скаржник, за результатами розгляду поданих платником податків копій документів, у загальній кількості 13 додатків, виявилося. що дев`ять з них не відносяться до податкової накладної № 8 від 16.05.2023 в частині контрагентів та суми оплати за операцією від 17.05.2024.

Скаржник зазначає, що надані платником податків платіжні інструкції: №2597 від 24.05.2024; №2585 від 22.05.2024; №2512 від 30.05.2024; №2436 від 11.04.2024; рахунок на оплату: № 14100 від 17.04.2024; № 86 від 22.05.2024; № 94 від 21.05.2024; № 95 від 05.04.2024; рахунок фактура № ОД - 00000816 від 30.04.2024 - не відповідають господарській операції, згідно якої складена податкова накладна №8 від 17.05.2024 та договору поставки № 8 від 16.05.2023.

Далі, скаржник указує, що за поданою податковою накладною №8 від 17.05.2024 та договором поставки № 8 від 16.05.2023 отримувачем (покупцем) є ТОВ «АВТОДОР», а за рахунками фактури (надані позивачем до контролюючого органу), які повинні бути невід`ємною частиною договору контрагентом вказані:

-ТОВ «КАБЛЕКС-УКРАЇНА» за рахунком оплати № 14100 від 17.04.2024;

-ТОВ «АМІ» за рахунком оплати № 86 від 22.05.2024;

-ТОВ «АМІ» за рахунком оплати № 86 від 22.05.2024;

-ТОВ «БАУФЕСТ» за рахунком оплати № 94 від 21.05.2024;

-ТОВ «МЕРА ГРУПП» за рахунком оплати № 95 від 05.04.2024;

-ТОВ «БУДІВА ТМ» за рахунком фактури № ОД - 00000816 від 30.04.2024;

Окрім вищенаведеного в цих документах сума та вид товару не відповідають податковій накладній №8 від 17.05.2024.

Також скаржник указує, що перелік, кількість, вартість, порядок та умови поставки, а також строки поставки, порядок та умови розрахунків за товар зазначаються у Специфікаціях, зазначених у Додатках до договору, які є його невід`ємною частиною.

Однак, як стверджує скаржник, платник податків на розгляд Комісії не надавав жодних специфікацій, відповідно до зазначеного договору.

Скаржник зазначає, що на розгляд комісії регіонального рівня платником податків не надані: оборотно-сальдова відомість, штатний розпис, первинні документи щодо навантаження, розвантаження продукції, посвідчення водія який здійснив перевезення вантажу, платіжні інструкції, банківські виписки для підтвердження сплати, щоб сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для платника податків від господарських операцій, відображуваних у податковій накладній. Разом з повідомленнями не були надані товарно-транспортні накладні, щодо підтвердження факту перевезення вантажу.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що документи, надані разом із повідомленнями про надання пояснень та копій документів, є сумнівними та ймовірно складені з порушенням чинного законодавства.

При цьому, скаржник наголошує на тому, що обов`язок довести реальність господарської операції та підтвердити її належними документами покладається виключно на позивача. Вказані первинні документи мають відповідати стандартам бухгалтерського обліку та вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

На переконання скаржника, на час винесення спірних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, платник податків не виконав вимоги ПК України та Порядку №520 щодо підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних і саме з цих підстав контролюючий орган відмовив в реєстрації податкової накладної.

Окремо скаржник наполягає на відсутності правових підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, оскільки така вимога відноситься виключно до дискреційних повноважень контролюючого органу.

Також скаржник не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат та на думку скаржника стягнута судовим рішенням сума витрат на правову допомогу є завищеною.

Покликаючись на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №905/1795/18, зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Адвокат Таштанова О.Г. у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги.

Рішення суду адвокат вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Стаття 311 КАС України надає право суду апеляційної інстанції розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ТОВ «ВІ ДЕКОР» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, дата запису 21.11.2016, .

ТОВ «ВІ ДЕКОР» перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області, юридична адреса: 65005, Одеська область, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 137-Г, прим. 9Н.

Основний вид економічної діяльності ТОВ «ВІ ДЕКОР»: Будівництво житлових і нежитлових будівель (код за КВЕД 41.20).

Інші види діяльності: 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у., 43.11 Знесення

43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику, 43.21 Електромонтажні роботи, 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, 43.32 Установлення столярних виробів, 43.34 Малярні роботи та скління, 43.39 Інші роботи із завершення будівництва, 43.91 Покрівельні роботи, 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання, 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів, 81.30 Надання ландшафтних послуг, 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, 52.10 Складське господарство, 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 71.11 Діяльність у сфері архітектури, 41.10 Організація будівництва будівель, 46.45 Оптова торгівля парфумними та косметичними товарами, 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах.

16.05.2023 між ТОВ «ВІ ДЕКОР» (Постачальник) та ТОВ «АВТОДОР» (Покупець) укладений Договір поставки №8 (а.с.10).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язаний поставити та передати Покупцю Товар належної якості згідно специфікацій, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар та оплатити його за цінами та на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Пункт 1.2. Договору передбачає що найменування, асортимент Товару, вартість, терміни та інші умови поставки визначаються Сторонами у відповідних специфікаціях.

Згідно з пунктом 2.1 Договору вартість Товару визначається в національній валюті України у відповідній Специфікації та вказується у відповідному рахунку-фактурі.

Згідно з пунктом 2.4. Договору ціна Договору складається з суми вартості всіх товарів, замовлених Покупцем на умовах даного Договору.

17.05.2024 ТОВ «ВІ ДЕКОР» отримало передплату від ТОВ «АВТОДОР» в сумі 400 000,00 грн., щодо оплати будівельних матеріалів за договором поставки №8, що підтверджується платіжним дорученням №8944 від 17.05.2024.

На виконання вимог пункту 201.1 статті 201 ПК України, за фактом отримання передплати ТОВ «ВІ ДЕКОР» була складена та направлена на реєстрацію в ЄРПН податкова накладна №8 від 17.05.2024 на загальну суму 400 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 66 666,67 грн. (а.с. 8).

Вказана податкова накладна була направлена до ДПС України для реєстрації в ЄРПН.

Згідно квитанції про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку корегування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, документи доставлені до Автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України. Документи були прийняті, однак реєстрація зупинена.

Підставою зупинення реєстрації податкових накладних контролюючий орган вказав, що платник податку, який подав для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, тобто наявна податкова інформація, що обсяг постачання товару/послуги 4415, 6810, перевищує величину залишку, визначеного, як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання. Додатково повідомлено: показник «D»=2694%, «Р»=0.

Запропоновано надати пояснення та копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН

11.06.2024 на пропозицію податкового органу ТОВ «ВІ ДЕКОР» направило повідомлення про надання пояснень щодо податкової накладної №8 та разом з повідомленням направило копії первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції, у загальній кількості 13 додатків, зокрема, копію договору поставки, копії рахунків на оплату, копії платіжних інструкцій, копію рахунку фактури.

У поясненнях ТОВ «ВІ ДЕКОР» повідомило, що будівельні матеріали для ТОВ «АВТОДОР» платник податків придбав у постачальників, а саме ТОВ «БАУФЕСТ», ТОВ «МЕРА ГРУПП», ТОВ «АМІ», ТОВ «БУДІВА ТМ», ТОВ «КАБЛЕКС_УКРАЇНИ» та надав докази оплати товару (а.с.11,12).

13.06.2024 Комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України, прийняла рішення №11234135/40971801 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 17.05.2024 (а.с. 30).

Підставами відмови у реєстрації наведеної податкової накладної, в оскаржуваному рішенні, Комісія зазначила: надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства, у графі «додаткова інформація» первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, постачання товарів/ послуг за рахунок сформованого реєстраційного ліміту, у зв`язку з придбанням товарів, не пов`язаних з господарською діяльністю платника податку».

ТОВ «ВІ ДЕКОР» вважає, що надало усі необхідні документи для реєстрації податкових накладних, а тому відмову у такій реєстрації вважає протиправною.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

В апеляційній скарзі контролюючий орган зазначає, що висновок суду першої інстанції про обов`язок контролюючого органу у квитанції про зупинення податкової накладної вказати точний перелік документів, які слід надати на розгляд Комісії, суперечить вимогам чинного законодавства щодо встановленого переліку обов`язкової інформації, яка зазначається у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості даного доводу апеляції, слід звернутися до приписів Податкового кодексу України.

Так, пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлює, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлений обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пункт 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі-Порядок № 1246) визначає, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України(далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 11.2.2019 № 1165 затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165 у редакції від 11.01.2023, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення).

На час виникнення та розвитку спірних, у цій справі, правовідносин, діє постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 11.12.2019 №1165. Зокрема, цією постановою був затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.

Пункт 3 Порядку №1165 визначає, що податкові накладні/розрахунки накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, складеної на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості хоча б одного з товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку, за винятком розрахунку коригування, визначеного підпунктом 7 цього пункту), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування

Пункт 4 Порядку №1165 визначає, що у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Пункт 5 Порядку№1165 встановлює, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

Згідно пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пункт 11 Порядку №1165 визначає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Згідно матеріалів справи, у квитанції про зупинення контролюючий орган запропонував надати платнику податку пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію ПН в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас, колегія суддів зауважує, що контролюючий орган не конкретизував обсяг документів, які має подати товариство, а ТОВ «ВІ ДЕКОР» діючи на власний розсуд, з метою подальшої реєстрації (після зупинення) податкової накладної 11.06.2024 направило до контролюючого органу пояснення та указані вище у рішенні документи.

Слід зазначити, що відсутність у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної інформації, які саме документи слід надати до контролюючого органу для реєстрації податкової накладної, фактично ставить платника податку у стан невизначеності у питанні документального спростування існуючих на думку контролюючого органу ризиків.

Позивач надає контролюючому органу копії документів на власний розсуд, оскільки відповідачем в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено, які саме конкретно документи необхідно подати.

Так, підпункт 3 пункту 11 Порядку № 1165 чітко встановлює, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Тобто, контролюючий орган також повинен не переписувати загальну фразу, а зазначати конкретні документи, які не вистачає платнику податку для реєстрації поданої ПН/РК.

Як мовилося вище, підставою для зупинення реєстрації податкових накладних надісланих ТОВ «ВІ ДЕКОР», стало те, що платник податку, який подав для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

На час формування квитанції, якою зупинена реєстрація податкової накладної, Критерії ризиковості здійснення операцій визначені додатком 3 до Порядку №1165.

Пункт 1 встановлює такі Критерії: « Обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовним кодом такого товару, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 року у Реєстрі за відсутності такого товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару у врахованій таблиці даних платника податку.».

У направленій позивачу квитанції підставою зупинення реєстрації податкової накладної вказано, що обсяг постачання товару/послуги дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання.

Також квитанція містить вимогу про надання пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, однак без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття відповідного рішення.

Слід зазначити, що посилання у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних на пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій не розкриває зміст та не конкретизує підстав зупинення реєстрації податкових накладних, а також не відображає переліку документів, необхідних податковому органу для реєстрації таких накладних.

Наказом Міністерства фінансів України №520 від 12.12.2019 затверджений «Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Порядок №520).

Так, відповідно до пункту 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Пункт 5 Порядку №520 визначає перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрація яких зупинена, може включати:

-договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

-договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

-первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

-розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

-документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством

-інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена в Реєстрі.

Слід зазначити, що наведений перелік документів є загальним, а застосований законодавцем вираз «може включати» безумовно свідчить про необхідність індивідуального застосування відповідної норми, виходячи з конкретних господарських операцій та об`єму наданих документів.

Колегія суддів зауважує, що з 08.03.2023 пункт 9 Порядку № 520 викладений в новій редакції, на підставі наказу Міністерства фінансів № 19 від 12.01.2023, яким змінений порядок розгляду контролюючим органом, поданих платником податків письмових пояснень та копій документів до зупинених ПН/РК.

Відповідно до абзаців 2 - 5 цього пункту, за результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

-або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

-або надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування;

-або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до абзацу 6 пункту 9 Порядку № 520 платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Згідно абзацу 9 пункту 9 Порядку № 520 якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.

Пункт 10 Порядку № 520 визначає, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

-ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

-та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

-ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена в Реєстрі;

-та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

-та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів свідчить про те, з 08.03.2023 контролюючий орган на етапі зупинення реєстрації ПН/РК має можливість реалізувати свої функції шляхом складення та направлення повідомлення про надання додаткових пояснень та та/або документів, а затверджена форма повідомлення зобов`язує податковий орган зазначати конкретні пояснення та документи, яких не вистачає платнику податку для реєстрації поданої ПН/РК. Також передбачена відповідальність платника податків у разі невиконання зазначених вимог комісії у формі відмови у реєстрації ПН/РК.

Разом з тим, ГУ ДПС в Одеській області таким правом не скористалося, повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів не направило, а одразу прийняло рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

В оскаржуваному рішенні контролюючий орган зазначив, що платник податків, ТОВ «ВІ ДЕКОР», надав копії документів, складені з порушенням законодавства.

З цього приводу колегія суддів враховує, що статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, відповідач жодним чином не конкретизував, які з поданих ТОВ «ВІ ДЕКОР» разом з повідомленнями про подання пояснень, копії документів складені/оформлені із порушенням законодавства, та у чому полягають ці порушення.

В оскаржуваному рішенні контролюючий орган зазначив загальну фразу: надані копії документів, складені з порушенням законодавства, додаткова інформація: «первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, постачання товарів/ послуг за рахунок сформованого реєстраційного ліміту, у зв`язку з придбанням товарів, не пов`язаних з господарською діяльністю платника податку».

Таким чином, неможливо встановити, що саме порушив платник податків, та які саме копії документів, що складені з порушенням законодавства, чи документи є недостатніми, або документи надані у недостатній кількості та складені з порушенням законодавства.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Одеській області розкриває свою тезу, що малося на увазі, що первинні документи складені з порушенням законодавства.

Так, скаржник зазначає, що платником податків надані копії документів, у загальній кількості 13 додатків, дев`ять з яких не стосуються поданої накладної № 8 від 16.05.2023 в частині контрагентів та суми оплати за операцією від 17.05.2024.

Скаржник зазначає, що надані платником податків платіжні інструкції: №2597 від 24.05.2024; №2585 від 22.05.2024; №2512 від 30.05.2024; №2436 від 11.04.2024; рахунок на оплату: № 14100 від 17.04.2024; № 86 від 22.05.2024; № 94 від 21.05.2024; № 95 від 05.04.2024; рахунок фактура № ОД - 00000816 від 30.04.2024 - не відповідають господарській операції, згідно якої складена податкова накладна №8 від 17.05.2024 та договору поставки № 8 від 16.05.2023.

Далі скаржник указує, що за поданою податковою накладною №8 від 17.05.2024 та договором поставки № 8 від 16.05.2023 отримувачем (покупцем) є ТОВ «АВТОДОР», а за рахунками фактури (надані позивачем до контролюючого органу), які повинні бути невід`ємною частиною договору контрагентом вказані:

-ТОВ «КАБЛЕКС-УКРАЇНА» за рахунком оплати № 14100 від 17.04.2024;

-ТОВ «АМІ» за рахунком оплати № 86 від 22.05.2024;

-ТОВ «АМІ» за рахунком оплати № 86 від 22.05.2024;

-ТОВ «БАУФЕСТ» за рахунком оплати № 94 від 21.05.2024;

-ТОВ «МЕРА ГРУПП» за рахунком оплати № 95 від 05.04.2024;

-ТОВ «БУДІВА ТМ» за рахунком фактури № ОД - 00000816 від 30.04.2024;

Окрім вищенаведеного в цих документах сума та вид товару не відповідають податковій накладній №8 від 17.05.2024.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що у пояснення контролюючому органу платник податків повідомив, що будівельні матеріали для ТОВ «АВТОДОР» придбані у постачальників, а саме ТОВ «БАУФЕСТ», ТОВ «МЕРА ГРУПП», ТОВ «АМІ», ТОВ «БУДІВА ТМ», ТОВ «КАБЛЕКС_УКРАЇНИ» та надав докази оплати товару, що спростовує висновки контролюючого органу, що такі документи не стосуються даної господарської операції.

Також скаржник указує, що перелік, кількість, вартість, порядок та умови поставки, а також строки поставки, порядок та умови розрахунків за товар зазначаються у Специфікаціях, зазначених у Додатках до договору, які є його невід`ємною частиною.

Однак, як стверджує скаржник, платник податків на розгляд комісії не надавав жодних специфікацій, відповідно до зазначеного договору.

Такі зауваження колегія суддів оцінює критично, оскільки такі зауваження не були відображені в оскаржуваному рішенні.

Скаржник зазначає, що на розгляд комісії регіонального рівня платником податків не надані: оборотно-сальдова відомість, штатний розпис, первинні документи щодо навантаження, розвантаження продукції, посвідчення водія який здійснив перевезення вантажу, платіжні інструкції, банківські виписки для підтвердження сплати, щоб сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для платника податків від господарських операцій, відображуваних у податковій накладній. Разом з повідомленнями не були надані товарно-транспортні накладні, щодо підтвердження факту перевезення вантажу.

Аналізуючи обґрунтованість вказаних доводів, колегія суддів відзначає, що про наявність таких недоліків та можливість їх усунути платник податків повинен бути повідомлений, адже контролюючий орган на етапі зупинення реєстрації податкової накладної мав можливість реалізувати свої функції шляхом складення та направлення повідомлення про надання, платником податку, додаткових пояснень та та/або документів.

Варто відзначити, що затверджена форма повідомлення зобов`язує податковий орган зазначати конкретні недоліки первинних документів та витребувати пояснення та документи, яких не вистачає платнику податку для реєстрації поданої податкової накладної

Однак, в цій ситуації, контролюючий орган не вказав платнику податку, які саме документи необхідно надати, оскільки у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної перелік документів, які оформлені платником з порушенням законодавства, не визначений.

Наведене свідчить про те, що вимоги контролюючого органу не були вичерпними, не були направлені на одержання від платника конкретних матеріалів для встановлення дійсних показників накладної.

Як мовилося вище, на вимогу контролюючого органу ТОВ «ВІ ДЕКОР» надало пояснення та копії документів, у кількості додатків, що наведена вище.

Водночас, контролюючий орган, не надаючи оцінки поданим поясненням, не заявляючи про дефектність змісту чи форми поданих документів, не зазначаючи, яких саме документів не вистачає для прийняття позитивного рішення, прийняв оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

З цього приводу, колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 по справі №822/1878/18 дійшов висновку, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Також у постановах від 04.12.2018 у справі №821/1173/17 та від 09.07.2019 у справі №140/2093/18, за схожими правовідносинами, Верховний Суд вказував, що відсутність в оскаржуваних рішеннях мотивів їх прийняття позбавляє взагалі можливості позивача навести аргументи щодо їх неправомірності за виключенням того, що акт індивідуальної дії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Проте, саме невідповідність акту індивідуальної дії вимогам обґрунтованості та вмотивованості призводить до його протиправності.

Також стосовно доводів скаржника, колегія враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.12.2022 у справі №500/2237/20, яка полягає у тому, що, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності.

Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Колегія суддів вважає, що надані ТОВ «ВІ ДЕКОР» під час процедури реєстрації податкових накладних пояснення та документи, у своїй сукупності, надавали можливість контролюючому органу здійснити реєстрацію податкових накладних.

Водночас, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

В апеляційній скарзі контролюючий орган також указує на те, що відсутні правові підстави для зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, оскільки така вимога відноситься виключно до дискреційних повноважень контролюючого органу.

Досліджуючи рішення суду першої інстанції, в частині обов`язку зареєструвати в ЄРПН податкову накладну №8, подану ТОВ «ВІ ДЕКОР», у розрізі доводів скаржника, колегія суддів установила таке.

Згідно з пунктами 2, 4, 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрація яких зупинена, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДПС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У даному випадку, зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН подані податкові накладні є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та є належним способом захисту порушеного права, оскільки позивач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо надіслання до податкового органу всіх необхідних первинних документів та пояснень на підтвердження факту господарської операції з контрагентом, який зазначений в податковій накладній.

Зважаючи на те, що судом першої та апеляційної інстанцій установлено протиправність рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови в реєстрації спірних податкових накладних, то, відповідно, вимога позивача про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну є також обґрунтованою.

Таким чином, враховуючи, що товариство надало документи для реєстрації податкових накладних, є цілком правомірним рішення суду про обов`язок контролюючого органу провести реєстрацію спірних податкових накладних.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, будь-яких доводів, з боку скаржника, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Відповідаючи на доводи скаржника щодо помилковості висновків суду щодо розподілу судових витрат, а саме: стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України визначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведене свідчить, що норми КАС України передбачають такі критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Скаржник, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанови від 27.06.2018 у справі №905/1795/18, зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також скаржник зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження понесення ТОВ «ВІ ДЕКОР» витрат на правничу допомогу, адвокат Таштанова О.Г. (свідоцтво Серія ОД№004357) надала Договір про надання правничої допомоги №19/06/2024 від 19.06.2024, який укладений між адвокатом Таштановою О.Г. з однієї сторони та ТОВ «ВІ ДЕКОР», в особі директора Бойчука Ю.М., з іншої сторони, відповідно до умов якого, сторони узгоджують, на підставі звернення КЛІЄНТА адвокат приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної (правничої) допомоги з питань, пов`язаних з розглядом справи у суді:

-аналіз практики розгляду судових та інших справ з питань, які мають відношення (аналогічні) до справи КЛІЄНТА;

-здійснення адвокатських запитів;

-аналіз матеріалів справи, підготовка та позову;

-підготовка відповіді на відзив на позов та клопотань;

-участь у судових засіданнях по справі у суді (в тому числі в режимі відео конференції);

-здійснення заходів щодо отримання рішення суду по справі після набрання ним законної сили;

-здійснення заходів щодо отримання виконавчого листа по справі для стягнення судових витрат;

-здійснення заходів щодо виконання рішення суду по справі після набрання ним законної сили.

Пунктом 4.1 Договору сторони узгодили, що вартість юридичних послуг адвоката складає 12 000 грн., окрім цього клієнт додатково оплачує вартість відвідування судових засідань у розмірі 2000 грн за кожне.

Сторони погодили, що оплата послуг з представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції здійснюється протягом 30 (тридцяти) днів з дня підписання договору.

Також адвокатом надана платіжна інструкція щодо оплати за правничу допомогу за Договором про надання правничої допомоги №19/06/2024 від 19.06.2024, згідно якого оплачена правова допомога у розмірі 12000 грн.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що розмір витрат на правничу допомогу визначений судом, зокрема, у розмірі 3 000 грн. є завищеним та не відповідає критеріям розумності, колегія суддів виходить з такого.

Так, висновуючи з того, що в цьому випадку слід оцінювати обсяг фактично наданих адвокатом послуг, зокрема, кількість витраченого часу, співмірність послуг категорії складності справи, колегія суддів установила, що справа, яка є предметом даного розгляду відноситься до справ незначної складності, розглядалася судом у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, а також додані до заяви документи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, зміст, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, суд першої інстанції оцінюючи складність справи, з урахуванням ціни позову, виконану представником роботу (надані послуги), обсяг наданих послуг та виконаних робіт, дійшов правильного висновку, що співмірним є розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у сумі 5000 грн.

На переконання колегії суддів, скаржник не довів того, що надані послуги були необґрунтованими, а також того, що визначена судом сума витрат на правничу допомогу адвоката є завищеною.

Відтак, на думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають лише частковій компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Також колегія суддів враховує, що позицію ЄСПЛ у справі «Stankiewicz v. Poland», заява № 46917/99 стосовно того, що відмова національних судів у відшкодуванні заявникам судових витрат, понесених в ході адміністративного провадження, в якому вони оскаржували накладення державною інспекцією з праці штрафів і за результатами якого вони домоглися скасування цих рішень як необґрунтованих, становило порушення їхнього права на доступ до суду, і тому порушення пункту 1 статті 6 Конвенції незалежно від сум цих витрат. Водночас витрати не мають бути понесені безвідповідально чи без належного обґрунтування.

Посилання скаржника на необхідність доведення адвокатом відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, можливе лише шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, колегія суддів вважає помилковим, оскільки наказ Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 261 від 13.05.2021 Наказом Міністерства фінансів № 261 від 13.05.2021 затверджена типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

До того ж варто зауважити, що спірним питанням є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом даного спору. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17.

Отже, колегія суддів вважає, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у правильності висновку суду першої інстанції, скаржник в апеляційній скарзі не навів.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року у справі за позовом адвоката Таштанової Олени Георгіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІ ДЕКОР», до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 06.03.2025.