Справа № 160/32976/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
25 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла квитанцію про доплату судового збору, а також уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.09.2024 року, про відмову у зарахуванні до пільгового стажу по Списку №1 ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 період роботи в російській федерації згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 з 17.07.2018 р. по 07.06.2019 р., період проходження Військової служби в армії з 15.06.1998 р. по 16.11.1999 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ;
- визнати протиправними та скасувати рішення (оформлене у формі відповіді на звернення) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.10.2024 р., про відмову у зарахуванні до пільгового стажу по Списку №1 ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 період проходження Військової служби в армії з 15.06.1998 р. по 16.11.1999 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 від 10.09.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, зарахувати до пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 період проходження Військової служби в армії з 15.06.1998 р. по 16.11.1999 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ; період роботи в російській федерації згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 з 17.07.2018 р. по 07.06.2019 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровські області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 від 24.09.2024 року та зарахувати до пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 період проходження Військової служби в армії з 15.06.1998 р. по 16.11.1999 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 .
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмов відповідачів у зарахування пільгового стажу позивача. Позивач зазначає, що наявні правові підстави для зарахування відповідного стажу, в той час як відмови відповідачів є протиправними.
13 січня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про долучення доказів, до якого додано матеріали пенсійної справи позивача.
Відповідачі правом на подання відзивів не скористалися, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримали завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням відповідача-2 від 10.09.2024 року №14 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Вказано, що до страхового стажу не враховано періоду роботи в росії згідно запис трудової книжки № НОМЕР_4 з 2018 року, оскільки остання припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД.

Згідно форми РС-право позивача від 03.09.2024 року період проходження військової служби з 15.06.1998 року по 16.11.1999 року зараховано як «військова служба строкова».

Листом відповідача-1 від 23.10.2024 року №57443-41734/О-01/8-0400/24 позивачу повідомлено, що на момент призову на строкову військову службу позивач не працював за Списком №1 та не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, тому підстави для зарахування до пільгового стажу цього періоду відсутні.

Не погодившись з такими рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо періоду роботи в російській федерації.

В трудовій книжці позивача НОМЕР_2 в наявності записи про роботу в російській федерації з 17.07.2018 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі Угода) для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 13 Угоди встановлено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 здійснено вихід України з Угоди.

Водночас, такий вихід не створює правових наслідків для прав, набутих в період дії угоди. Оскільки позивач працював на території російської федерації в період дії Угоди, яка передбачала взаємне визнання стажу, такий стаж позивача визнається на території України для цілей призначення позивачу пенсії.

Відповідач-2 посилався на положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка має процедурний характер відносно Угоди, в якій містяться норми матеріально-правового характеру.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Водночас, позовні вимоги про зобов`язання зарахувати спірний період роботи до страхового стажу позивача є передчасними, оскільки відповідачем відмовлено у зарахуванні цього періоду не з огляду на його змістовну оцінку, а за територіальною ознакою, тобто за формальним критерієм. Як наслідок, відповідач не реалізував повною мірою наявні у нього повноваження зі спірного питання, а тому наразі не може бути зобов`язаний прийняти рішення конкретного змісту.

Водночас, суд зауважує, що відповідач-2 не має права при новому розгляді заяви посилатися на обставини, які стали підставою для прийняття рішення, яке скасовано судом за результатом судового розгляду цієї справи.

Щодо періоду проходження позивачем військової служби.

В трудовій книжці позивача НОМЕР_3 в наявності наступні записи:

1) 01.09.1994 року зарахований на денне відділення технікуму;

2) 10.06.1998 року відраховуний в зв`язку з захистом дипломного проекту.

…

5) з 15.06.1998 року по 16.11.1999 року Служба в армії.

Відповідач-1 у відмові не обґрунтував незарахування цього періоду до пільгового стажу.

У листі відповідача-1 уточнено, що підставою незарахування є нездійснення відповідної роботи чи навчання позивачем на момент призову.

Відповідно до п. «в» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами підпункту «к» частини першої, частини третьої пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590) (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба у складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені у підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Законом СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю (пункт 76 Положення).

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції законам України.

Отже, пункт 109 Положення № 590 надає право особі на зарахування періоду військової служби до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року, яка була чинною в період військової служби позивача.

Подібне правозастосування здійснене Першим апеляційним адміністративним судом у постанові від 23.05.2024 року у справі №360/27/24, від 21.08.2024 року у справі №200/5594/23, від 09.05.2023 року у справі №360/7862/21, Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року у справі №240/10024/19, Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 року у справі №756/13080/18.

Відповідачами не висловлено інших доводів в обґрунтування незарахування цього періоду до пільгового стажу позивача. Як наслідок, відповідачами реалізовано наявні повноваження щодо цього періоду в повній мірі, що свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання зарахувати таких період.

Згідно змісту відповіді відповідача-1 від 23.10.2024 року вона фактично є відмовою у зарахуванні спірного періоду, а тому є окремим правовим актом, що впливає на права позивача, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Позивач просив зобов`язати кожного з відповідачів окремо зарахувати період проходження позивачем військової служби до його пільгового стажу, фактично вчинити одні й ті ж дії. Суд констатує, що такий спосіб захисту не забезпечить ефективний захист прав позивача.

Зважаючи на обставини цієї справи, ефективним способом захисту прав позивача є скасування обох правових актів та зобов`язання відповідача-2 зарахувати період проходження позивачем військової служби до його пільгового стажу по Списку №1 (адже відповідач-2 також неналежним чином оцінив цей період та не зарахував його), а також зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, які стосуються підстав для незарахування періоду роботи позивача в російській федерації.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжними документами від 09.12.2024 року та від 23.12.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Судовий збір належить стягнути у повному розмірі, оскільки основні позовні вимоги задоволені повністю.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/9717/19.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоду проходження військової служби з 15.06.1998 року по 16.11.1999 року, викладену в листі від 23.10.2024 року №57443-41734/О-01/8-0400/24.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.09.2024 року №14, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 15.06.1998 року по 16.11.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.09.2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко