Справа № 213/441/25
Суддя: Мазуренко В. В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/441/25
Номер провадження 2-а/213/13/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Мазуренка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену стосовно позивача Прокопенко С.В., серії БАД№ 548549 від 29 січня 2025 року та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 січня 2025 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Лепікашем Б.Ю. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП. У постанові зазначено, що 29 січня 2025 року об 11 год. 15 хв. біля будинку 15 по вулиці Олександра Васякіна в м. Кривий Ріг було зупинено транспортний засіб DAEWOO SENS, н.з. НОМЕР_1 , під час водіння якого позивач здійснював практичну підготовку водія ОСОБА_2 , порушивши вимоги до транспортного засобу, а саме: розпізнавальний знак «Н» не відповідає вимогам п.30.3.к) ПДР України, чим порушив вимоги зазначеного пункту, вимоги Наказу МВС 954 України, Постанови КМУ 487 та ДСТУ 3849:20.

Постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що не вчиняв правопорушення, а поліцейським всупереч вимогам ст.ст. 245 та 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення.

Позивач є автоінструктором автошколи, здійснював практичну підготовку Сдобнікової К.О., як раптово був зупинений співробітниками поліції. Інспектором не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, жодних замірів чи інших дій, що б свідчили про невідповідність розпізнавального знака, проведено не було, не проаналізовано належним чином докази, не досліджено обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Крім того, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП, є посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичні особи-підприємці. Вважає, що не є належним суб`єктом, оскільки не є посадовою особою.

Також постанова не містить відомості, в чому саме полягало порушення та невідповідність вимогам технічного стану.

Представник відповідача надав відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, вважає, що постанова винесена законного та обґрунтовано. Зазначає, що на даху автомобіля, на якому позивач здійснював підготовку водія, встановлено розпізнавальний знак, який не відповідає встановленим вимогам: не є трикутним, а є цільним разом з рекламним щитом та схожий на ламаний відрізок з трикутним виступом. Доказом вчинення правопорушення є відеозапис з відеореєстратора, усні пояснення позивача, фото автомобіля. У постанові чітко описано правопорушення, доказів невчинення правопорушення позивачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення надано не було. Вважає, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Просить відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання сторони не викликались.

У зв`язку із розглядом справи за відсутністю сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

11 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24 лютого 2025 року надійшов відзив на позов.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них.

Згідно з висновком Головного сервісного центру МВС України № 330602 від 21 грудня 2023 року транспортний засіб DAEWOO SENS (2005), номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , переобладнано в навчальний шляхом встановлення дублюючих механізмів органів керування зчепленням та гальмовою системою, а також дзеркал заднього виду для спеціаліста, що проводить навчання.

08 липня 2024 року ОСОБА_1 атестований як спеціаліст з підготовки водіїв транспортних засобів; напрям підготовки: практичне керування транспортним засобом категорії «В».

Згідно з постановою серії БАД№ 548549 від 29 січня 2025 року, складеної інспектором відділу безпеки дорожнього руху Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Лепікашем Б.Ю.: 29 січня 2025 року о 11:15 год. біля будинку 15 по вул. Олександра Васякіна в м. Кривий Ріг було зупинено транспортний засіб DAEWOO SENS, н.з. НОМЕР_1 (автошкола ТОВ «Автокрос»). Інструктор навчального водіння ОСОБА_1 здійснював практичну підготовку водія ОСОБА_2 з порушенням вимог до транспортного засобу: розпізнавальний знак «Н» не відповідає вимогам п. 30.3 к) ПДР України, чим порушив вимоги п. 30.3 к) ПДР України, наказу МВС України 954, постанови КМУ 487, ДСТУ 3849:20 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 127-3 КУпАП. Порушення зафіксовано на бодікамеру 475609. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Оглянувши відеозаписи, що містяться на цифровому диску, наданому представником відповідача, судом встановлено, що патрульні поліцейські при зупинці навчального транспортного засобу не намагалися з`ясувати, чи є ОСОБА_1 посадовою особою закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів. Крім того, з відеозапису з файлу «clip 2» (час: 11:23:03) видно, що позивач звернувся до поліцейського з питанням щодо можливості спілкування зі своїм керівництвом, та у подальшому інспектор спілкувався через гучний зв`язок з керівництвом позивача (час: 11:25:15).

Викладеним фактам відповідають правовідносини, що витікають із права оскаржити постанову у справі про адміністративне правопорушення особою, стосовно якої її винесено, і регулюються нормами ст.ст. 287-289 КпАП України.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків (ст. 14 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Правилами Дорожнього Руху ( ПДР ) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.п. «к» п. 30.3 ПДР України на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: "Навчальний транспортний засіб" - рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори і каймою червоного кольору, в який вписано літеру "Н" чорного кольору (сторона - не менше 200 мм, ширина кайми - 1/10 цієї сторони). Знак розміщується спереду і ззаду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водінню (допускається встановлення двостороннього знака на даху легкового автомобіля).

Статтею 127-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Суб`єктом відповідальності за ст. 127-3 КУпАП є посадова особа закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків (ст. 14 КУпАП).

Так, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Процедура підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів акредитованими у встановленому законодавством порядку закладами (у тому числі філіями чи відокремленими підрозділами юридичних осіб), які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначена Порядком підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затвердженим постановою КМУ № 487 від 20 травня 2009 року (далі Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку теоретична і практична підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, що експлуатуються на вулично-дорожній мережі загального користування, проводяться закладом, що закріплений за територіальним сервісним центром МВС за його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 18 Порядку для теоретичної та практичної підготовки залучаються атестовані в установленому законодавством порядку спеціалісти.

Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини.

Випуском 69 «Автомобільний транспорт» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14 лютого 2006 року № 136, визначено завдання та обов`язки інструктора з індивідуального навчання водінню колісних транспортних засобів, а саме: розробляє маршрутні карти для відпрацювання вправ з водіння транспортних засобів під наставництвом майстра виробничого навчання. Складає на кожну вправу план заняття, керується графіком черговості навчання транспортних засобів (роботи на техніці) й розкладом занять. Відпрацьовує з учнями (слухачами) вправи з водіння транспортних засобів відповідно до програми навчання на встановлених маршрутах (автодромі, майданчику). Здійснює записи в індивідуальних книжках обліку практичних робіт і водіння, дорожніх листах. Знає закріплених за ним учнів (слухачів), прищеплює їм навички водія, елементи взаємоповаги й етики поведінки на маршрутах руху. Працює у взаємодії з викладачами та майстрами виробничого навчання, бере активну участь у виховній роботі, проводить з учнями (слухачами) індивідуальну навчально-виховну роботу. Утримує закріплений за ним транспортний засіб у постійній готовності до занять, якісно й своєчасно проводить роботи з його технічного обслуговування та ремонтування. Бере участь в обладнанні та вдосконаленні навчального автодрому, підтримує його елементи в робочому стані.

Зазначена посада розміщена у Довіднику у розділі V «Робітники».

Отже інструктор з індивідуального навчання водінню транспортних засобів не є посадовою особою.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, відповідач мав перевірити (з`ясувати), чи дійсно ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП, шляхом збирання відповідних доказів, зокрема витребування з автошколи відповідної інформації, однак відповідачем цього зроблено не було, не було з`ясовано, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, як це передбачено ст. 280 КпАП України.

Відповідачем зазначене належними та допустимими доказами не спростовано, зокрема не доведено, що позивач є посадовою особою та є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КпАП.

Згідно зі ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Зважаючи на те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що позивач є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП, зазначений аргумент позивача у відзиві не спростовано, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський спілкувався з директором позивача, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем прийняте за відсутності достатніх доказів.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. 7, 9, 14, 127-3, 245, 251, 280 КУпАП, ст. ст.6, 8, 9, 72, 77, 90, 139, 159 ч.4, 242, 243-246, 257, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постановизадовольнити.

Скасувати постанову серії БАД№ 548549 від 29 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 127-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 8 500,00 гривень .

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 127-3 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, юридична адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ; адреса для листування: вул. Вільної Ічкерії, 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, 50069.

Дата складення повного судового рішення 05 березня 2025 року.

Суддя В.В. Мазуренко