Справа № 420/1462/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1462/25
УХВАЛА

07 березня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 16.01.2025 надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166 ) №1160/15-32-24-07-21 від 30.09.2024;

2. Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи з 01.10.2024 р. шляхом включення до Реєстру платників єдиного податку;

3. Визнати протиправною відмову Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) у внесенні змін до Реєстру платників єдиного податку щодо групи єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 2 на 3 та ставки податку на 5% з 01 січня 2025 року, що оформлена листом №5946/АП/15-32-54-01-08 від 31.12.2024;

4. Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) внести зміни до Реєстру платників єдиного податку щодо групи єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 2 на 3 та ставки податку на 5% з 01 січня 2025 року, згідно її заяви про застосування спрощеної системи оподаткування (внесення змін) від 30.12.2024 №.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 18.12.2015, основним видом діяльності якої за КВЕД ДК 009:2010 є: 56.10. Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Додаткові зареєстровані види діяльності: 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку. Головним управлінням ДПС в Одеській області 30.09.2024 прийнято рішення №1160/15-32-24-07-21 «Про анулювання реєстрації платника єдиного податкуфізичної особи-підприємця» щодо ФОП ОСОБА_1 , платника єдиного податку 2 групи, що попередньо була зареєстрована 01.10.2020. Підставою для анулювання реєстрації, як платника єдиного податку є здійснення видів діяльності, які не дають права застосувати спрощену систему оподаткування (абз.5 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України). ОСОБА_1 30.12.2024 повторно подала до ГУ ДПС в Одеській області заяву № щодо зміни групи платника єдиного податку з 2 на 3 з 01.01.2025. Згідно відомостей квитанції №2 за реєстраційним номером № ГУ ДПС в Одеській області, Київська ДПІ відмовлено в реєстрації зазначеної заяви. ФОП ОСОБА_1 не згодна з рішенням Головного управління ДПС в Одеській області №1160/15- 32-24-07-21 від 30.09.2024 «Про анулювання реєстрації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця», а також з обґрунтованою цим рішенням відмовою ГУ ДПС в Одеській області у задоволенні її заяви від 30.12.2024 № щодо зміни групи єдиного податку з 2 на 3 групу 5% з 01.01.2025. Крім того, ФОП ОСОБА_1 в 4 кварталі 2024 року перевищено максимальний дохід в розмірі 6672000,00 грн, а тому виконано обов`язок щодо звернення до ГУ ДПС в Одеській області із заявою про перехід на 3 групу платника податків із застосуванням ставки ЄП 5% з 01.01.2025, проте відповідачем здійснено необгрунтовану відмову, яка вмотивована виключно протиправним рішенням від 30.09.2024 №1160/15-32-24-07-21 «Про анулювання реєстрації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця» щодо ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку 2 групи.

Вважаючи зазначені рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

20.01.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ФОП ОСОБА_1 та відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст.262 КАС України).

06.03.2025 до суду від представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Покася Олександра Сергійовича надійшла заява про забезпечення позову (вхід. №21123/25), в якій заявник просить суд зупинити дію рішення Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) №1160/15-32-24-07-21 від 30.09.2024 «Про анулювання реєстрації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця» на період до набрання законної сили рішенням у справі №420/1462/25.

Заява про забезпечення позову подана до суду через систему «Електронний суд».

До заяви додано квитанцію про сплату судового збору у сумі 726,72 грн.

Подану заяву представник позивача обґрунтовує тим, що ФОП ОСОБА_1 понесла збитки через припинення здійснення господарської діяльності у вигляді упущеної вигоди, оскільки фактичне зупинення здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 стало наслідком перспективи надзвичайно негативних наслідків від її вимушеного переведення на загальну систему оподаткування, що супроводжується покладенням додаткового фінансового тягаря через зростання податкового навантаження та інші обставини. Просила також врахувати, що у разі невжиття ініційованих в даній заяві заходів щодо забезпечення позову утруднюється можливість відновлення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . Так, сплаті на 2 групі підлягають наступні податки: Єдиний податок до 20% від прожиткового мінімуму щомісяця, Єдиний соціальний внесок 22% від мінімальної заробітної плати на квартал, Військовий збір 10% від мінімальної заробітної плати щомісяця (разом - 3165,60 грн на місяць); Сплаті на 3 групі (після переведення ФОП ОСОБА_1 на дану групу з 01.01.2025 на підставі її заяви) підлягають наступні податки: Єдиний податок 3% або 5% від суми доходу щоквартально, Єдиний соціальний внесок 22% від мінімальної заробітної плати щоквартально, Військовий збір 1% від суми доходу щоквартально. При цьому, на загальній системі слід сплачувати: Податок на доходи фізичних осіб 18% від чистого оподатковуваного доходу (прибутку), Єдиний соціальний внесок 22% від чистого оподатковуваного доходу (прибутку) та не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, військовий збір 5% від чистого оподатковуваного доходу (прибутку). Крім того, ФОП ОСОБА_1 має зареєструватися платником ПДВ, оскільки в 2024 році перевищила визначений п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України ліміт.

Крім того, ГУ ДПС в Одеській області 20.02.2025 надіслало лист, який сформовано 12.02.2025 за вих. № 2150/КПР/15-32-24-07-10 щодо отримання від ОСОБА_1 податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень. По змісту листа зазначено, що за аналізом податкової інформації встановлено, що загальна сума виторгу ОСОБА_1 по ПРРО за 2024 рік становить 6031767 грн. При цьому, ФОП ОСОБА_1 в якості платника єдиного податку на обліку ГУ ДПС в Одеській області з 01.10.2024 не перебуває. Посилаючись на п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України контролюючий орган зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не здійснила заходів щодо реєстрації платником податку на додану вартість, а тому на вимогу ГУ ДПС в Одеській області має надати пояснення та всі документи пов`язані із здійсненням нею господарської діяльності. Контролюючий орган принагідно нагадав, що ненадання пояснень та документів за сформованим ним невизначеним переліком (так як зазначено вимогу про надання інших документів окрім зазначених в переліку) є підставою для проведення документальної позапланової перевірки та накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 . Очевидно, що за фактичних обставин невжиття заходів забезпечення позову будуть мати надзвичайно негативні та фактично незворотні наслідки для позивача.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними, навести підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Наведені праві висновки щодо застосування положень КАС України є сталими та послідовними й підтверджуються, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №300/5005/22 та від 21 вересня 2023 року у справі №600/1531/23-а.

При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суд встановив, що предметом позову є оскарження рішення Головного управління ДПС в Одеській області №1160/15-32-24-07-21 від 30.09.2024, відповідно до якого відповідач виклав висновок про підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідно до п. 299.10 ст. 299 та на підставі аб.5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового Кодексу України. Дата анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.10.2024.

Так, правові засади, на підставі яких здійснене відповідне анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи, визначаються положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до п. п. 8 п. п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої третьої групи суб`єкти господарювання, зокрема, фізичні особи підприємці, які здійснюють, діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпровідного доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку 3 правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж-ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Згідно абз.5 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювались такі види діяльності.

Відповідно до вимог пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Отже, анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи відбувається за чітко визначених та передбачених Податкового кодексу України підстав, й може бути реалізоване шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Суд зауважує, що прийняття рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку третьої групи за ставкою 3% або 5% від суми доходу, має наслідком зміни системи оподаткування, формату розрахункового документа, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у вигляді зупинення господарської діяльності позивача, у зв`язку із застосуванням штрафних санкцій, до ухвалення рішення суду у даній справі.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення істотно ускладнює ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність, оскільки анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи за ставкою 3% або 5% від суми доходу, призводить до негативних наслідків для позивача, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності, можливого розірвання ділових відносин з контрагентами, вивільнення працівників, покладення додаткового обов`язку на позивача щодо подання документів та погіршення ділової репутації, утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на здійснення господарської діяльності, дасть можливість останньому до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на здійснення господарської діяльності.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладених у постанові від 25.10.2023 у справі № 160/11784/23.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

За наслідками оцінки наведених позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд виснує про існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову, оскільки при анулюванні реєстрації платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5 відсотків позивач буде зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, крім того, у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку третьої групи, та штрафні (фінансові) санкції, у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 280/8758/24.

Суд погоджується з доводами позивача, що незастосування заходу забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного рішення призведе до того, що ФОП ОСОБА_1 буде зобов`язана весь час розгляду справи вести податковий облік та сплачувати ПДВ, а не Єдиний податок, що істотно ускладнює чи унеможливлює у подальшому виконання рішення суду у разі задоволення його позову.

Вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії рішення Головного управління ДПС в Одеській області №1160/15-32-24-07-21 від 30.09.2024 на період до набрання законної сили рішенням у справі не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища суб`єкта господарювання до ухвалення рішення у справі, відповідає принципу збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин.

Запропонований позивачем спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та водночас вжиття визначених судом заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед зберігає існуюче становище до вирішення спору. Суд вважає, що незалежно від результатів вирішення цього спору, вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову не може завдати істотної шкоди відповідачу та третім особам, тоді як протилежне вирішення клопотання позивача однозначно завдасть більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У зв`язку із цим суд вважає, що клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з метою запобігання настання для позивача негативних наслідків та з урахуванням необхідності дотримання балансу інтересів сторін, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву (вхід. №21123/25 від 06.03.2025) представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити дію рішення Головного управління ДПС в Одеській області №1160/15-32-24-07-21 від 30.09.2024 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Відповідно до ч.ч.8,9 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА