Справа № 400/8621/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8621/24
Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник малолітнього сина - ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024р. ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник малолітнього сина - ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому просила:

- визнати протиправними дії комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із смертю ОСОБА_3 ;

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум переглянути заяву про одноразову грошову виплату та прийняти рішення, яким виплатити ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та як законний представник малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю ОСОБА_3 в розмірі 1 240 500грн..

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є дружиною загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 військовослужбовця ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 є сином загиблого та позивачки.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , позивачі звернулися через Заводський РТЦКСП до Міністерства оборони України із відповідною заявою та необхідними документами для прийняття відповідного рішення.

Однак, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_3 ..

Не погодившись із вказаною відмовою, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 19.04.2024р. №8/в, в частині відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 ..

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 , з врахуванням оцінки суду в цій справі.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України Заводський РТЦКСП на користь ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник малолітнього сина - ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,2грн..

Не погодившись із даним рішенням суду, Міністерства оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в цій справі відповідач не довів, що загибель сержанта ОСОБА_3 відбулась внаслідок його дій, вчинених в стані алкогольного сп`яніння, натомість, матеріали справи містять докази того, що смерть сталась з незалежних від нього обставин, а тому відмова позивачам у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправною.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану 1.09.2016р..

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії серія НОМЕР_2 , виданим Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану 21.03.2018р..

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть, Серії НОМЕР_3 .

За висновками 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (протокол №2609 від 14.11.2022р.) травма сержанта ОСОБА_3 , яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби.

4.08.2023р. позивачка як дружина загиблого, звернулась до Міністерства оборони України, із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Однак, 19.04.2024р. Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані позивачкою документи дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, сержанта ОСОБА_3 ..

Підставою для відмови стало те, що за результатами проведеного судово- токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,83%, а тому згідно зі ст.16-4 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх і сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель смерть військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивачка звернулася із даним позовом до суду.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій Міністерства оборони України, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх протиправність, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон №2232-XII) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.

Закон №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (п.2 ч.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із ч.9 статті 16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком №975.

Позиція Верховного Суду стосовно застосування цього Порядку сформована, зокрема, у постановах від 19.09.2019р. у справі №760/1815/16-а, від 30.03.2020р. у справі №820/1645/18, від 31.03.2020р. у справі №319/1377/18, від 15.04.2020р. у справі №205/8704/16-а(2-а/205/222/16), від 16.04.2020р. у справі №520/8870/18, від 26.05.2020р. у справі №735/1417/16-а, від 9.12.2020р. у справі №620/3983/18, від 27.05.2021р. у справі №520/9807/2020, від 18.05.2022р. у справі №500/423/19 та від 25.07.2022р. у справі №380/6447/20.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 4 Порядку №975 аналогічно до положень пунктів 1-3 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

Як вбачається із матеріалів справи, що 1.09.2022р. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої сержант ОСОБА_3 , що був пасажиром автомобіля Jeep Grand Cherokee під управлінням солдата ОСОБА_4 , загинув.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №40 від 5.09.2022р., виданого КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», смерть ОСОБА_3 настала в результаті травматичного шоку, інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла.

Згідно із наказом командира ВЧ НОМЕР_4 від 2.09.2022р. №624 призначено комісію для проведення службового розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) потерпілого сержанта ОСОБА_3 ..

За результатами проведення службового розслідування складено Акт службового розслідування від 17.09.2022р., яким встановлено причини та обставини смерті військовослужбовця ОСОБА_3 ..

Так, в акті зазначено, що 1.09.2022р. солдат ОСОБА_5 , керуючий автомобілем Jeep Grand Cherokee , в якому, серед інших, перебував сержант ОСОБА_6 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, з`їхав у кювет, де сталося перекидання автомобіля. Внаслідок ДТП сержант ОСОБА_6 загинув на місці. Актом, з посиланням на висновок експерта №2278/40 від 14.09.2022h/, встановлено, що загинувши на місці сержант ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння. В стані алкогольного сп`яніння знаходився і водій ОСОБА_5 .

Згідно із висновками 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (протокол №2609 від 14.11.2022р.) травма сержанта ОСОБА_3 , яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби.

Відповідно до ч.1 ст.16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення містяться в пункті 19 Порядку №975.

Колегія суддів зазначає, що зміст зазначених норм свідчить про те, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Трактування положень п.1 ст.16-4 Закону №2011-XII у зазначеній інтерпретації узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.04.2018р. (справа №802/1869/17-а), від 4.03.2020р. (справа №813/2071/17) та від 15.06.2022р. (справа №826/4813/18).

Відтак, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що загибель сержанта ОСОБА_3 відбулась внаслідок дій інших осіб, вчинених в стані алкогольного сп`яніння, а тому з незалежних від нього обставин, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова позивачам у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправною.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України посилається на те, що під час смерті ОСОБА_3 перебував у нетверезому стані, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.175-20 КУпАП, що унеможливлює виплату спірної одноразової грошової допомоги.

Надаючи оцінку вказаним доводам, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно із положеннями ст.221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. І саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (ст.280 КУпАП).

Натомість доказів притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.172-20 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що вказані посилання апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови у виплаті позивачці одноразового грошової допомоги, оскільки не відповідають вимогам п.1 ч.1 ст.16-4 Закону №2011-XII.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук