Справа № 380/25491/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/25491/23 пров. № А/857/31667/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Сидор Н.Т. у м. Львів) у справі № 380/25491/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Енергетичної митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці від 09.08.2023 № UA903000/2023/000045/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 10.05.2022 між позивачем та UNIKA DANISMANLIK TICARET A.S. (Туреччина) укладено Контракт № 7, відповідно до якого продавець передає у власність покупця: газ у балонах та інша побутова продукція, в кількості та по цінах, зазначених в інвойсах. На виконання умов контракту, згідно із рахунком-фактурою (інвойс) від 28.07.2023 № UNK039 позивачем на митну територію України ввезено товар. 01.08.2023 позивач подав до митного оформлення митну декларацію № 23UA59U4. Митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом - за ціною договору. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2023 № UA903000/2023/000045/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA309200/2023/100265. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Енергетичної митниці від 09.08.2023 № UA903000/2023/000045/2 про коригування митної вартості товарів.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що недоліки, зазначені митним органом, зводяться до надмірного формалізму зі сторони митного органу, оскільки заявлені ним припущення щодо не автентичності документів, жодним чином не спростовують числові значення, які використовуються при обрахунку складових митної вартості товарів заявлених до оформлення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 10.05.2022 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та UNIKA DANISMANLIK TICARET A.S. (Туреччина) укладено Контракт № 7, відповідно до якого предметом є те, що продавець передає у власність покупця: газ у балонах та інша побутова продукція, в кількості та по цінах, зазначених в інвойсах продавця (та, якщо застосовано, замовленнях покупця), а покупець приймає товар та здійснює оплату продавцю в порядку визначеному цим договором.

На виконання вимог контракту згідно інвойсу від 28.07.2023 № UNK039 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 37800,00 доларів США.

01.08.2023 декларант позивача з метою митного оформлення вказаного товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UA59U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. № 1 Гази зріджені у рідкому вигляді в металевих контейнерах, місткістю більше як 300 см3:

- бутан-пропан, у картриджах (балонах), 227 г, 0.406 л (при t-15 град.С), синій дизайн -10080 шт.;

- бутан-пропан, у картриджах (балонах), 227 г, 0.406 л (при t-15 град.С), помаранчевий дизайн, VMF EURO -30324 шт.;

- бутан-пропан, у картриджах (балонах), 227 г, 0.406 л (при t-15 град.С), чорний дизайн -22596шт;

Хім. склад: Iso-6yraHy-27,05%, № -бутан-48,55%, пропану-23,1%, інше-1,3 %. Для використання в побуті та туризмі. Торговельна марка - нема даних, VMF EURO Виробник - KOZMO KIMYA SAN. VE DIS. TIC. LTD.STI Країна виробництва - TR Див. "електронний інвойс".

2.Місць 2250 СТ

3. 0

На підтвердження заявленої митної вартості товарів було подано:

Контракт від 10.05.2022 № 7 з додатковими угодами до контракту;

Комерційний інвойс від 28.07.2023 № UNK039;

Прайс лист продавця від 22.06.2023;

Пакувальний аркуш до комерційного інвойсу від 28.07.2023 № І UNK039;

Сертифікат про походження товару від 28.07.2023 № Z0544541;

Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 30.01.2023 № 108;

Митну декларацію країни відправлення від 28.07.2023 № 23ТR5342;

Договір на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування від 10.01.2022 № 13/04;

Рахунок експедитора ФОП ОСОБА_2 від 28.07.2023 № 52;

Довідку експедитора ФОП ОСОБА_2 від 28.07.2023 № 1;

Міжнародну товарно-транспортну накладну СМR від 28.07.2023 № 378647;

Договір від 13.04.2022 № 9/22 про надання послуг митного брокера;

Звіт лабораторії Туреччини від 24.09.2022 про хімічний склад газу;

Витяги бухгалтерської документації позивача (видаткові накладні про реалізацію ідентичного товару в Україні).

Відповідачем заявлено вимогу про надання додаткових документів.

У відповідь на вимогу декларантом 08.08.2023 подано: доповнення до контракту від 22.06.2023 № 9, проформу інвойс від 18.11.2022 № РІ-00076, лист від постачальника від 22.06.2023, лист про оплату та страхування від 07.08.2023, платіжну інструкцію від 28.12.2022 № 98, платіжну інструкцію від 30.11.2022 № 80, платіжну інструкцію від 22.11.2022 № 69, платіжну інструкцію від 02.12.2022 № 81, платіжну інструкцію від 09.12.2022 № 87, платіжна інструкція від 19.12.2022 № 95.

У відповідь на вимогу декларантом 09.08.2023 подано договір між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 від 26.07.2023.

Однак, 09.08.2023 Енергетичною митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2023/000045/2 в графі 33 якого було вказано наступні зауваження:

«- умовами контракту від 10.05.2022 № 7 (пункт 4.1) передбачено, що інвойси продавця підлягають оплаті протягом зазначеного в них строку. Відповідно до рахунка-інвойса від 28.07.2023 № UNK039 оплата за товар здійснюється перед завантаженням. Декларантом до митного оформлення наданий банківський платіжний документ від 30.01.2023 № 108 на суму 93 584,40 USD з посилання на контракт від 10.05.2020 № 7, але сума рахунка-інвойса від 28.07.2023 № UNK039 складає 37 800.00 USD, отже наданий до митного оформлення банківський платіжний документ від 30.01.2023 № 108 неможливо ідентифікувати до оцінюваного товару. Декларантом додатково було надано лист від UNIKA DANISMANLIK TICARET A.S. від 22.06.2023 щодо передплати відповідно до проформи від 18.11.2022 № РІ-00076 та банківські платіжні документи з посилання на контракт від 10.05.2022 № 7, однак зазначені вище банківські платіжні документи неможливо ідентифікувати до оцінюваного товару. Крім того, зазначені платіжні доручення не можуть бути взяті до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не відповідають вимогам Закону України від 30.06.2021 № 1591-ІХ «Про платіжні послуги» (зі змінами) та Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, зокрема, не містить підпису відповідальної особи платника, який відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком;

-у наданій до митного оформлення CMR від 28.07.2023 № 378647 зазначений рахунок-інвойс від 28.07.2023 №039, який до митного оформлення не надавався;

-надана до митного оформлення довідка про транспортні витрати від 28.07.2023 № 1 не містить посилання на договір про перевезення;

-також, декларантом до митного оформлення не надано договір на перевезення з PF Olena Nemesh, яка відповідно до CMR від 28/07/2023 №378647 є перевізником товару, у зв`язку з чим не має можливості підтвердити правових відносин з безпосереднім перевізником товарів;

-наданий до митного оформлення контракт, додатки до контракту містять абсолютно ідентичні відтиски печаток та підпису покупця ФІЗИЧНА-ОСОБА ПІДПРИЄМЕЦЬ « ОСОБА_4 », що викликає сумніви щодо автентичності даних документів.

Отже Енергетичною митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

З приводу застосованого методу відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив наступне: «в результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару визначено за другорядним методом, відповідно до положень статті 60 МКУ з врахуванням норм статті 61 МКУ. При коригуванні за основу взято митну вартість 2,3366 USD/кг подібного товару оформленого у митному відношенні за МД від 03.06.2023 № 23UA08U7.».

В подальшому Енергетичною митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2023/100265.

Вважаючи прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України), є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Відповідно до частин 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами 6, 7 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин 1-4 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що декларантом в інтересах позивача з метою декларування та митного оформлення товару подано митну декларацію № 23UA59U4.

До декларації долучено документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір, доповнення до зовнішньоекономічного договору, рахунок-фактуру (Інвойс), пакувальний лист, сертифікат про походження товару, банківський платіжний документ, що стосується товару, автотранспортну накладну, прейскурант виробника товару, договір про перевезення, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, документ, що підтверджує вартість перевезення, договір про надання послуг митного брокера.

Митним органом сформовано вимогу про подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу представник позивача подав доповнення до контракту від 22.06.2023 № 9, проформу інвойс від 18.11.2022 № РІ-00076, лист від постачальника від 22.06.2023, лист про оплату та страхування від 07.08.2023, платіжну інструкцію від 28.12.2022 № 98, платіжну інструкцію від 30.11.2022 № 80, платіжну інструкцію від 22.11.2022 № 69, платіжну інструкцію від 02.12.2022 № 81, платіжну інструкцію від 09.12.2022 № 87, платіжна інструкція від 19.12.2022 № 95, договір між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 від 26.07.2023.

За результатами розгляду поданих документів відповідач прийняв спірні картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.

У доводах апеляційної скарги митний орган зазначає, що за результатами опрацювання додатково наданих документів, зазначаємо, що надані документи не спростовують обґрунтовані сумніви митного органу та розбіжності в наданих документах.

Колегія суддів, дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Апеляційний суд не погоджується із доводами апелянта про те, що наданий банківський платіжний документ від 30.01.2023 №108 на суму 93 584.40 USD з посиланням на контракт №7 від 10.05.2022, але сума рахунка-інвойса від 28.07.2023 №UNK039 складає 37800.00 USD, отже наданий до митного оформлення банківський платіжний документ від 30.01.2023 № 108 неможливо ідентифікувати до оцінюваного товару, оскільки Декларантом додатково було надано лист від UNIKA DANISMANLIK TICARET A.S. від 22.06.2023 щодо передплати відповідно до проформи від 18.11.2022 № РІ-00076 та банківські платіжні документи з посилання на контракт від 10.05.2022 № 7, однак зазначені вище банківські платіжні документи неможливо ідентифікувати до оцінюваного товару.

Відповідно до п. 4.1 контракту від 10.05.2022 № 7 інвойси продавця підлягають оплаті протягом зазначеного в них строку.

Згідно з інвойсу від 28.07.2023 № UNK039 оплата перед відправкою, доставка протягом 30 днів після отримання передплати.

Згідно з платіжною інструкцією від 30.01.2023 № 108 позивач здійснив оплату на рахунок контрагента UNIKA DANISMANLIK TICARET A.S. 93 584,40 доларів США, як оплату за контрактом від 10.05.2022 № 7.

Покликання митного органу на те, що надана до митного оформлення довідка про транспортні витрати від 28.07.2023 №1 не містить посилання на договір про перевезення колегія суддів оцінює критично, з даного приводу вірно висловився суд першої інстанції, зазначивши що у довідці від 28.07.2023 № 1 про транспортні витрати вказано, що вартість перевезення вантажу автомобілем MAN НОМЕР_1 причіп НОМЕР_2 п по маршруту: Istanbul (Туреччина) - мпп Порубне -Сірет (Україна) - складає 100 000 грн 00 коп. Навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення, надана декларантом довідка про транспортні витрати є належним доказом розміру витрат на перевезення.

Апеляційна колегія зазначає, що чинним законодавством не встановлено типової форми довідки про транспортні витрати та не встановлено її обов`язкових реквізитів, підтверджується висновком Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23.

Твердження апелянта, що стосується сумніву щодо автентичності контракту від 10.05.2022 №7 та додатку до контракту, які містять абсолютно ідентичні відтиски печаток та підпису покупця фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 , суд оцінює критично, оскільки дослідженням наданих до матеріалів судової справи документів встановлено належність оформлення такого контракту.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

З огляду на викладене, підставним є висновок суду першої інстанції, що про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2023 № UA903000/2023/000045/2 є необґрунтованим. А тому, як наслідок, вищезазначене рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 380/25491/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар