Справа № 520/32020/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 березня 2025 р. справа № 520/32020/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 98 від 15.07.2024 року та від 05.08.2024 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі заяви від 08.07.2024 року № 4461;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , увесь період роботи в органах державної митної служби згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 23.03.1993 р. по 28.06.2024 року;

- зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058- IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", призначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з 08.07.2024 року.

В обґрунтування позову та у відповіді на відзив зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком, призначено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", 08.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсії за віком відповідно Закону України "Про державну службу". Рішенням від 15.07.2024 № 98 відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії на підставі заяви позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви, зазначивши, що позивачу присвоєно ранг державного службовця відповідно до Закону №889 лише 09.12.2019 при прийомі на роботу до Слобожанської митниці Держмитслужби. Крім того у трудовій книжці позивача відсутня інформація про присвоєння з 01.05.20216 рангу державного службовця відповідно до Закону№889, тобто робота на посадах державної служби на момент набрання чинності Закон №899 записами трудової книжки не підтверджена.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Суддя перебував у щорічній основній відпустці з 16.01.2025 по 26.01.2025 та з 20.02.2025 по 24.02.2025 та перебував на навчанні 05.02.2025 та з 10.02.2025 по 14.02.2025, та 28.02.2025.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08 липня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про переведення з пенсії за віком Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України " Про державну службу".

Рішенням від 15.07.2024 № 98 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено у проведенні перерахунку на підставі заяви від 08.07.2024 №4461, у зв`язку з тим, що відсутній стаж роботи на посадах державної служби станом на 01.05.2016. Стаж складає 3 роки 0 місяці 0 днів.

З записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач, зокрема, працював:

23.03.1993 позивач працював в Державному митному комітеті, був призначений інспектором Магістральної митниці (запис №12);

08.06.1995 позивач прийняв присягу державного службовця (запис №13);

23.04.1996 позивачу присвоєно звання Інспектор митної служби II рангу (запис №14);

15.04.1997 позивач звільнений з займаної посади згідно до ст. 40 п.1 КЗпП України (запис №15);

16.04.1997 прийнятий на роботу до Державної митної служби, призначений на посаду старшого інспектора митного поста (запис №16);

19.06.1998 позивачу присвоєно персональне звання Інспектор митної служби І рангу (запис №17);

01.12.1998 переведений на посаду інспектора митного поста Харків-Залізничний (запис №18);

01.06.1999 позивач переведений на посаду інспектора митного поста Козача Лопань (запис №19);

20.12.1999 позивач переведений на посаду інспектора пасажирського відділу № 4 митного поста Козача Лопань (запис № 20);

02.01.2002 позивач переведений на посаду інспектора транзитно-вантажного відділу митного поста Козача Лопань (запис № 21);

01.09.2002 позивач переведений на посаду інспектора транзитно-вантажного відділу Харків-Сортувальний(запис №22);

09.10.2002 позивач переведений на посаду старшого інспектора транзитно-вантажного відділу Харків-Сортувальний (запис №23);

13.05.2003 позивачу присвоєно персональне звання Радник митної служби III рангу (запис №23);

01.04.2004 позивач переведений на посаду старшого інспектора транзитно-вантажного відділу Харків-Сортувальний митного поста Козача Лопань (запис №24);

01.04.2004 позивачу присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 3 рангу(запис №25);

23.06.2005 позивачу присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 2 рангу (запис № 26);

01.03.2006 позивач переведений на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення № 3 (запис №27);

28.04.2008 позивач звільнений з займаної посади в порядку переведення до Харківської митниці (запис №28);

01.05.2008 позивач прийнятий на роботу на посаду старшого інспектора сектору митного оформлення № 3 відділу митного оформлення № 10 у порядку переведення з Магістральної митниці (запис №29);

29.05.2010 позивач звільнений з займаної посади в порядку переведення до Харківської обласної митниці (запис №30);

31.05.2010 позивач прийнятий на роботу на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення Сортувальний митного поста Залізничний у порядку переведення з Харківської митниці (запис №31)

20.01.2012 позивач переведений на посаду старшого інспектора митного поста Харків- Сортувальний (запис №32);

01.06.2013 Харківську обласну митницю реорганізовано шляхом приєднання до Харківської митниці Міндоходів;

01.06.2013 позивач прийнятий на роботу на посаду головного інспектора митного поста Харків-Сортувальний Харківської митниці Міндоходів у порядку переведення з Харківської обласної митниці (запис №34);

01.06.2013 позивачу було присвоєно 11 ранг державного службовця (запис №35);

02.12.2013 позивач переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Харків-Сортувальний(запис №36);

24.12.2013 позивачу присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової та митної справи II рангу (запис №37);

31.12.2014 позивач прийнятий на роботу до Харківської митниці ДФС в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів на посаду головного державного інспектора митного поста Харків-Сортувальний (запис №40);

18.08.2015 позивачу присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової та митної справи І рангу (запис №41);

23.08.2016 позивачу присвоєно достроково спеціальне звання Радник податкової та митної справи III рангу (запис №42);

11.12.2018 позивач переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Харків-Залізничний (запис №43);

08.12.2019 позивач звільнений з займаної посади в порядку переведення до Слобожанської митниці Держмитслужби (запис №44);

09.12.2019 позивача призначено на посаду головного державного інспектора митного поста Харків-Залізничний Слобожанської митниці Держмитслужби в порядку переведення з Харківської митниці ДФС (запис №45);

09.12.2019 позивачу було присвоєно 6 ранг державного службовця (запис № 46);

01.08.2020 позивачу присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу (запис № 47);

04.08.2020 позивач переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Залізничний (запис №48);

21.08.2020 позивач переведений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення Сортувальний митного поста Вантажний (запис №49);

02.11.2020 позивач переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Залізничний (запис №50);

12.07.2021 позивач звільнений з займаної посади в порядку переведення до Харківської митниці (запис №51);

13.07.2021 позивача призначено на посаду головного державного інспектора відділу технічних засобів митного контролю Харківської митниці в порядку переведення зі Слобожанської митниці Держмитслужби (запис №52);

13.07.2023 позивач переведений на рівнозначну посаду головного державного інспектора відділу технічних засобів митного контролю шляхом укладення контракту про проходження державної служби (запис №53);

28.06.2024 позивач звільнений з займаної посади відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 87. ст. 89 Закону України «Про державну службу, ч. 4 ст. 40 КзпПУ (запис №54).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон України №889-VIII).

За змістом пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон України №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Положеннями пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Приписами частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, чинного до 01.05.2016, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу вищевказаного вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Судом встановлено, що, звертаючись до пенсійного органу із заявою від 08.07.2024, позивач просив перевести його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки вважав, що досяг визначених законодавством умов для призначення такої пенсії (має вік більше 60 років, стаж роботи в митних органах більше 20 років та надав всі необхідні документи на підтвердження вказаних обставин).

Проте, йому було відмовлено з посиланням на недостатність стажу державної служби, зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до записів трудової книжки позивачу присвоєно ранг державного службовця відповідно до Закону №899 лише 09.12.2019.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону № 3723-XII, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

При цьому, стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01.05.2016 року).

Згідно з п. 5 постанови від 03.05.1994 № 283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення стажу державної служби № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до п. 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду. викладеною у постановах від 03.07.2018 року по справі № 586/965/16-а та від 18.03.2021 року по справі № 500/5183/17.

Згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_2 позивач з 23.03.1993 по 28.06.2024 перебував на різних посадах в органах Державної митної України та протягом зазначеного періоду присвоювались відповідні ранги та спеціальні звання.

Положеннями ст. 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, які діють з 01.05.2016 року встановлено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VIII 01.05.2016 року, становив більше 20 років.

При цьому позивач працював на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відтак, відповідач протиправно відмовив в перерахунку пенсії за віком, а саме про перехід на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 98 від 15.07.2024 року про відмову в перерахунку пенсії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому з огляду на встановлення під час розгляду справи обставин протиправного не зарахування відповідачем періодів роботи позивача до стажу державної служби наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби позивача увесь період роботи в органах державної митної служби згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 23.03.1993 по 28.06.2024.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача перевести позивача з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058- IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", призначивши позивачу, пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з 08.07.2024 року, суд зазначає таке.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради Європи 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведенні на пенсію за іншим законом) та визначення підстав, за яких призначається пенсія (переведенні на пенсію за іншим законом) або приймається рішення про відмову в її призначенні (переведенні на пенсію за іншим законом) та оскільки судом в даному випадку було скасовано рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а саме рішення відповідача № 98 від 15.07.2024, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2024 щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 98 від 15.07.2024 року та від 05.08.2024 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 08.07.2024 року № 4461.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) період роботи в органах державної митної служби згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 23.03.1993 по 28.06.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 08.07.2024 № 4461 щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 06 березня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ