Справа № 607/2742/25
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2025 Справа №607/2742/25 Провадження №2-а/607/203/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з Шимків Л.І., представника позивача Містермана В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить визнати протиправною та скасувати постанову №3/13 від 28 січня 2025 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 та закрити справу про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 34000 гривень .

Позов мотивовано тим, що позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона не виконала розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №9206 від 20.12.2025 про оповіщення військовозобов`язаних - працівників, які стоять на військовому обліку в ПрАТ «Тернопільський кар`єр», щодо необхідності забезпечення їх прибуття 27.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема у частині не відправлення рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на працівників, які знаходились у відпустках в частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначає, що це розпорядження надійшло на адресу ПрАТ «Тернопільський кар`єр» 23.12.2024. Згідно наказу №124 від 09.11.2023 виданого ПрАТ «Тернопільський кар`єр» її призначено відповідальною особою за ведення військового обліку на підприємстві (копія наказу додається). Проте в час коли на підприємство надійшло розпорядження, вона перебувала у відпустці, що підтверджується наказом №334 від 19.12.2024, на час її відпустки виконання обов`язків ведення військового обліку з 23 по 27 грудня 2024 року покладено на ОСОБА_2 , начальника відділу кадрів. Підприємством видано наказ №144 від 26.12.2024 «Про оповіщення працівників щодо їх виклику до ІНФОРМАЦІЯ_6 та увільнення їх від роботи 27 грудня 2024, та із указаним наказом ознайомлено ОСОБА_3 та надано супровідний лист для ознайомлення. Щодо повідомлення про виклик працівникам, які перебували у відпустці, то їх оповіщення рекомендованим листом не було, однак, вини у цьому ОСОБА_4 немає, оскільки оформленням усіх документів, що стосувалися Розпорядження №9706 від 20.12.2024 займалася ОСОБА_2 - начальник відділу кадрів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у своїх заявах по суті просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 27 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла відповідь за № 4107 від 27.12.2024, на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9206 від 20 грудня 2024 року про виклик військовозобов`язаних. Відповідно до вказаної відповіді одинадцять військовозобов`язаних, що викликаються тимчасово непрацездатні, а саме знаходяться у відпустці. Всупереч до п.47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 підтвердну інформацію стосовно відправлення рекомендованим поштовим відправленням працівникам, які перебували у відпустці із описом вкладення та повідомленням про вручення не додавалося. У зв`язку із вказаним, ОСОБА_1 скоїла правопорушення вчинене у особливий період та порушила вимоги абз. 7 пункт 3 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Стверджує, що має місце невиконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо забезпечення явки військовозобов`язаних до територіального центру, тобто своїми діями посадова вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП. Звертає увагу, що саме на позивачку були покладені обов`язки за ведення військового обліку і саме їй встановиш надбавки до заробітної плати за цю ділянку роботи. Те, що ОСОБА_1 перебувала у відпустці з 23 по 27 грудня 2024 року відхиляє, оскільки розпорядження поступило на Підприємство раніше. Тому, ОСОБА_5 , йдучи у відпустку, повинна була забезпечити виконання покладених на неї посадових обов`язків.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 №9206 від 20.12.2025, з метою звірки облікових даних військовозобов`язаних, здійснити оповіщення військовозобов`язаних згідно списку які перебувають на військовому обліку в ПрАТ «Тернопільський кар`єр» про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 27.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . (п.1) Про результати проінформувати ІНФОРМАЦІЯ_4 (п..2). Інформацію щодо військовозобов`язаних, які ухиляються від виконання військового обов`язку подати до ІНФОРМАЦІЯ_4 (п.3).

На виконання вказаного розпорядження головою правління Приватного акціонерного товариства «Тернопільський кар`єр» видано наказ від 26 грудня 2024 року №144, яким наказано начальникам цехів ознайомити працівників відповідно до списку під особистий підпис, начальників цехів увільнити працівників від роботи 27.12.2024 (п.4), у випадку відмови працівників від підпису про ознайомлення з наказом створити комісію та скласти відповідний акт про відмову (п.5), у разі необхідності забезпечити доставку працівників до ТЦК (п.6), відповідальному за ведення військового обліку ОСОБА_1 надіслати копію наказу до 3-го відділу Тернопільського РТЦК.

В графі «підпис про ознайомлення» всіх працівників, окрім ОСОБА_3 (наявний підпис про ознайомлення) та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (звільнені) міститься відмітка про їх перебування у відпустці. Позивачем надано накази про звільнення та відпустки працівників.

У відповідь на розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 №9206 від 20.12.2025 головою правління ПрАТ «Тернопільський кар`єр» надано відповідь від 27 грудня 2024 року №4107, в якому проінформовано про видачу наказу від 26 грудня 2024 року №144, а також перебування у відпустках та звільнення працівників, які зазначені у розпорядженні РТЦК.

Офіцером ІНФОРМАЦІЯ_8 15 січня 2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення №13 відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено:

«15 січня 2025 року близько 10-10 год. громадянка ОСОБА_1 прибула до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

27 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла відповідь за № 4107 від 27.12.2024, на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №9206 від 20 грудня 2024 року про виклик військовозобов`язаних. Відповідно до вказаної відповіді одинадцять військовозобов`язаних, що викликаються тимчасово непрацездатні, а саме знаходяться у відпустці….

Всупереч п.47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487, підтвердну інформацію стосовно відправлення рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення до відповіді не додавалося.

У зв`язку із чим ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.»

На підставі вказаного протоколу, постановою тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.01.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягне6ння в розмірі 34000 гривень.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази, суд доходить такого висновку.

Статтею 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Частиною третьої цієї статті КУпАП передбачено особливо кваліфікований склад цього проступку, який полягає у вчиненні дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Крім того, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, в тому числі і для посадових осіб підприємств передбачена санкція від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція статтей носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме спеціальні заборони покладено на особу відповідно до яких конкретно нормативних актів, та які з цих заборон порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваній постанові ОСОБА_1 інкримінується порушення пункту 47 порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, а саме, не надання підтвердної інформації стосовно відправлення рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення щодо оповіщення одинадцятьох працівників товариства, які перебувають у відпустці, про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування.

Як видно із наказу від 09.11.2023 №124 по ПРАТ «Тернопільський кар`єр» на ОСОБА_1 покладено обов`язок ведення військового обліку на підприємстві та встановлено надбавку у розмірі 20% посадового окладу.

Разом з тим, відповідно до наказу від 19 грудня 2024 року №334, ОСОБА_1 перебувала у відпустці з 23 по 27 грудня 2024 року, виконання її обов`язків на час відпустки покладено на ОСОБА_2 .

Діяння які інкримінуються позивачці стосуються невиконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9206 від 20 грудня 2024 року та стосуються прибуття резервістів 27 грудня 2027 року, тобто на час перебування ОСОБА_1 у відпустці.

За загальним правилом у період відпустки службова особа не виконує свої посадові обов`язки та, відповідно, не несе відповідальності за бездіяльність.

При цьому суд враховує, що день видачі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9206 від 20 грудня 2024 року - п`ятниця, наступний робочий день - 23.12.2024 - понеділок - позивачка вже перебувала у відпустці.

Тому, на думку суду, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 на час інкримінованого їй діяння, була посадовою особою ПРАТ «Тернопільський кар`єр», яка відповідає за ведення військового обліку.

Більше того, статтею 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна, серед іншого, містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Відповідно до п."а" ч. 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції.

Суд наголошує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених у протоколі, та орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення та суд, який переглядає оскаржувану постанову не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові, не має право пред`являти нових звинувачень, оскільки це буде вважатися порушенням права на захист. (подібні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016).

У протоколі про адміністративне правопорушення позивачу інкримінується те, що вона порушила пункт 47 порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, а саме, не надання підтвердної інформації стосовно відправлення рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення щодо оповіщення одинадцятьох працівників товариства про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування які перебувають у відпустці, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

При цьому, ні в протоколі, ні в оскарженій постанові не зазначено повністю суть адміністративного правопорушення, а саме, що інкриміноване діяння ОСОБА_1 вчинила будучи службовою особою підприємства, яка відповідальна за вчинення військового обліку, тоді як вказана обставина має важливе значення для визначення розміру штрафу, в протоколі відсутня інформація про вчинення правопорушення в особливий період.

Суб`єкт владних повноважень розглянув справу не в межах протоколу про адміністративне правопорушення, та притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП, а не за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, за якою було складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП є призовники, військовозобов`язані та резервісти.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржену постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_9 . Також, позивачем зайво сплачено 605,60 грн (1211,20-605,6) (а.с. 34), питання повернення якого вирішується в порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

УХВАЛИВ :

Скасувати постанову №3/13 від 28 січня 2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 34000 гривень

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції або напряму до суду апеляційної інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний код НОМЕР_1 , Email: ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , Код НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк