Справа № 165/1370/24
Суддя: Василюк А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1370/24
Провадження №2-а/165/15/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської у складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Лизуна А.С.,

представника відповідача Назарової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

встановив:

29 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №110502 від 21 березня 2024 року, за ч.2 ст.127-4 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначила, щопостановою серії ББА № 110502 від 21 березня 2024 року, складеною старшим оперуповноваженим Волинського управління ДВБ Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Білоусом В.П., її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.127-4 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що вона 23 січня 2024 року, займаючи посаду адміністратора ТСЦ 0742 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області, будучи екзаменатором під час приймання теоретичного іспиту була відсутня у екзаменаційному класі, чим порушила п.4 розділу І Інструкції, затвердженої Наказом МВС України №408 від 22.05.2020. Із вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною. Зазначає, що вона діяла з дотриманням всіх норм чинного законодавства та забезпечила належне проведення екзамену. В постанові не зазначено нормативно-правового акту, що був нею порушений, а тому оскаржувана постанова не містить об`єктивної строни адміністративного правопорушення. Пунктом 4 розділу І Інструкції, затвердженої Наказом МВС України №408 від 22 травня 2020 року передбачено обов`язок забезпечення сервісних центрів МВС України проведення технічного контролю під час складання іспитів в режимі реального часу шляхом здійснення аудіо та відеозаписів. Натомість, наказом МВС №515 від 07 грудня 2009 року регламентується порядок приймання іспиту, а саме розділом ІІ Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, однак поліцейський Білоус В.П. у постанові не вказує на жодну з норм цієї інструкції. На обгрунтування позову вказує також на те, що екзамен відбувався одночасно у семи осіб, тестування безперервно записувалося на відео, під час тестування в класі перебував начальник ТСЦ 0742 Антонюк П.І., який є уповноваженим працівником ТСЦ, а вона в той час виконувала іншу невідкладну роботу. Більше того, особиста її присутність на екзамені не вимагається жодним нормативно-правовим актом. При прийнятті рішення про накладення на неї адміністративного стягнення, працівником поліції надано неналежну оцінку встановленим обставинам, що призвело до безпідставного притягнення її до адміністративної відповідальності. СаблуковаО.А. у позові ззазначає, що їй не було надано можливості скористатися правовою допомогою, а в порушення ч.5 ст.258 КУпАП працівники ДВБ не склали протокол у справі про адміністративне правопорушення та не долучили жодних доказів. Оскільки рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях, тому просить оскаржувану постанову визнати протиправної та скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, а ухвалою від 14 січня 2025 року (а.с.125), за клопотанням представника позивача, замінено у справі відповідача на належного - Ддепартамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с.125).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник Лизун А.С. адміністративний позов підтримали, просили його задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача Лизун А.С. вказав на те, що права позивача були грубо порушені службовими особами, Саблуковій О.А. не були роз`яснені її права, не надано право скористатися правничою допомогою, оскільки працівник ДВБ приїхав з вже заготовленою постановою, тому пояснення у позивача не відбиралися. У відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що лист ГСЦ від 05 березня 2024 року, лист ГСЦ від 13 березня 2024 року, лист ДВБ від 14 березня 2024 року, матеріали перевірки щодо ОСОБА_1 та інші долучені докази до відзиву, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не досліджувались оскільки докази до матеріалів справи не долучались. Просить врахувати, що відповідач може посилатися лише на ті докази, які бралися до уваги при ухваленні постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.77-79). Також просив суд вирішити долю судових витрат що були понесені його довірителем.

У судовому засіданні представник відповідача Назарук І. С. позов не визнала з підстав викладених у відзиві. Свої доводи у поданому відзиві обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова серії ББА № 110502 від 21 березня 2024 року є законною, а при її складанні уповноважена особа діяла на підставі та у межах повноважень, у спосіб визначений статтею 19 Конституції України, законами та нормативно-правовими актами України, ніяким чином не допустивши порушень прав позивача та норм чинного законодавства України. 21 березня 2024 року адміністратор ТСЦ №0742 ОСОБА_1 , до посадових обов`язків якої входить прийняття теоретичних та практичних іспитів для отримання права керування транспортними засобами, вийшла з екзаменаційного класу ще на перших хвилинах з початку екзамену і замість неї був присутній інший працівник ТСЦ №0742. Факт відсутності в екзаменаційному класі позивача є беззаперечним і підтверджується долученими відеофайлами з IP камер. Зазначає, що сума витрат на правову допомогу, заявлених позивачем є безпідставною, необґрунтованою та неспіврозмірною зі складністю справи, що розглядається. Враховуючи наведене, представник відповідача просить суд повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с.129-138).

Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач, в їх спростування, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №110502 від 21 березня 2024 року, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.127-4 КУпАП (а.с.9, 163).

У оскаржуваній постанові зазначено, що 23 січня 2024 року ОСОБА_1 перебуваючи на посаді адміністратора ТСЦ 0742 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області та будучи екзаменатором, була відсутня в екзаменаційному класі під час приймання теоретичного іспиту, чим порушила п.4 Розділу І Інструкції, затвердженої наказом МВС України №408 від 22 травня 2020 року.

Докази зазначені в постанові на обґрунтування вчинення позивачем адміністративного правопорушення: відео з камери Panasonik Full HD, пояснення ОСОБА_1 , копія висновку від 28 лютого 2024 року, відео з камер спостереження у екзаменаційному класі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові та наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 обіймає посаду адміністратора територіального сервісного центру №0742 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС), до посадових обов`язків якої входить, у тому числі, приймання теоретичних та практичних іспитів для отримання права керування транспортними засобами (п.2 розділу 3 її посадової інструкції (а.с.42-44).

У висновку за результатами розгляду фактів зазначених у доповідній записці заступника начальника відділу організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області Полюха М.С. від 28 лютого 2024 року, зазначено, що в територіальному сервісному центрі №0742, а саме на відеозаписі відсутнє зображення екзаменатора під час приймання теоретичного іспиту, що може суперечити вимогам пункту 4 розділу 1 Інструкції 408 ( ОСОБА_2 , дата іспиту 23 січня 2024 року, екзаменатор Саблукова О.А.) (а.с.144-148).

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказувала на те, що під час прийняття теоретичних іспитів 23 січня 2024 року, у зв`язку з великою навантаженістю вона була змушена просити начальника ТСЦ №0742, щоб той був присутнім в екзаменаційному класі щоб мати змогу відпустити людей по електронній черзі. Своєї вини вона не визнала (а.с.61-62).

Переглянутими у судовому засіданні відеофайлами, що розміщені на DVD диску наданому представником відповідача (а.с. 171) та відеофайлами, які знаходяться на флеш-носії (а.с.15) наданим позивачем, встановлено, що фактично в екзаменаційному класі 23 січня 2024 року постійно був присутній інший працівник ТСЦ №0742, як зазначає позивач це був начальник ТСЦ Антонюк П., що не було спростувано представником відповідача. Позивач ОСОБА_1 була незначний проміжок часу (декілька хвилин) в екзаменаційному класі перед початком іспиту, та в подальшому, декілька хвилин при зміні осіб що здавали іспит. Тобто іспит проводив фактично начальник ТСЦ №0742 Антонюк П.

Безпосереднім керівником позивача є начальник ТСЦ №0742, який відповідно до пункту 3 розділу І Положення про територіальний сервісний центр №0742 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області, затвердженого наказом РСЦ ГЦС МВС у Волинській області №5 від 11 червня 2020 року, очолює ТСЦ №0742 (а.с. 54-57).

Начальник ТСЦ №0742, відповідно до пункту 2 розділу IV Положення здійснює керівництво та контроль за діяльністю ТСЦ 0742 і відповідає перед начальником РСЦ ГЦС МВС або особою, що виконує його обов`язки та керівництвом ГЦС МВС за виконання покладених на нього завдань і функцій, відповідає за дотримання дисципліни в ТСЦ МВС, вимог цього Положення, розподіляє обов`язки між працівниками ТСЦ, представляє ТСЦ МВС у відносинах з підприємствами, установами, організаціями у межах установлених законодавством, у межах повноважень приймає рішення організаційно-розпорядчого характеру та здійснює контроль за їх виконанням, виконує інші повноваження, які належать до компетенції ТСЦ, відповідно до законодавства тощо.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку прийняття теоретичного іспиту, персональний склад екзаменаторів ТСЦ МВС визначається наказом регіонального сервісного центру МВС.

Те, що начальник ТСЦ не включений до персонального складу екзаменаторів ТСЦ МВС, представником відповідача не спростовано.

Однак, з досліджених матеріалів справи, зоврема і з оглянутих відеофайлів, вбачається, що службова особа під час розгляду справи (ухваленя постанови) діяла на підставі, у межах наділених їй повноважень та у спосіб, що визначенні статтею 19 Конституції, не спричинивши жодних порушень прав позивача, позивачу ОСОБА_1 було роз`яснено ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, тобто доводи представника позивача з цього приводу є надуманими та не можуть бути взяті судом до уваги.

Частина 2 ст. 127-4 КУпАП передбачає відповідальність за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Зі змісту ч.2 ст. 127-4 КУпАП вбачається, що її диспозиція містить бланкетні норми.

Пункт 4 розділу І Інструкції № 408, затвердженої Наказом МВС України від 22.05.2020, зазначений у оскаржуваній постанові, як підстава притягнення позивача до адміністративної відповідальності визначає, що технічні засоби контролю під час складання іспитів у режимі реального часу забезпечують: фотографування, відеозапис даних (параметрів) рис обличчя особи, яка складає іспит, та екзаменатора; автоматичне відображення та фіксацію під час відтворення відеозапису дати, часу, тривалості складання іспитів; відео-, аудіозапис процесу складання іспитів тощо.

Саме інструкція про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, що затверджена Наказом МВС від 07.12.2009 №515 (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ №443 від 01.06.2023) встановлює порядок приймання іспитів для отримання особами права керування транспортними засобами, оформлення, видачі, обміну, повернення, зберігання, анулювання та знищення національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія) територіальними сервісними центрами МВС (далі - ТСЦ МВС). Посилання на вищевказану інструкцію у постанові відсутні.

Таким чином, враховуючи зміст оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що в постанові, в порушення норм КУпАП, не зазначена об`єктивна сторонаадміністративного правопорушення, що інкримінується позивачеві ОСОБА_1 .

І з викладеного резюмується, що з боку старшого лейтенанта поліції Білоуса В.П., як службової особи, під час розгляду матеріалів про про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 та ухвалення оскаржуваної постанови, допущено порушення, а саме не визначено та не зазначено складової вчиненого правопорушення - його об`єктивної сторони.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в частині другій п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року за N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Оскільки неможливо беззаперечно встановити наявність складу адміністративного правопорушення у діях (бездіяльності) позивача ОСОБА_1 , а саме об`єктивної сторони правопорушення, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухваленні оскаржуваної постанови не було дотримано усі вимоги КУпАП, тому суд приходить до висновку, що постанова серії ББА №110502 від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127-4КУпАП з накладенням на останню адміністративного стягнення, підлягає скасуванню.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення.

Однак, вимога щодо визнання протиправною постанови не підлягає задоволенню, оскільки місцевий суд, як адміністративний суд не уповноважений ухвалювати такого виду рішення.

Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З врахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , беручи до уваги складність справи, яка є малозначною, та обсяг наданих адвокатом послуг, їх реальність, суд стягує з бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в користь ОСОБА_1 2500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підтверджені документально (а.с.84-90), а також 1211,20 грн. сплаченого судового збору (а.с.6).

Керуючись ст.9, ст.246, ст.250, ст.268, ст.286 КАС України, на підставі ст.258, ст.283, ст.287, ст.293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Постанову серії ББА №110502 від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127-4КУпАП з накладенням на останню адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в користь ОСОБА_1 , 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 3711 (три тисячі одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Інформація про сторін у справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, , юридична адреса: вул. Богомольця, буд.10, м. Київ-01.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк