Справа № 420/38034/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 березня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування наказу, дисциплінарного стягнення та фінансових наслідків,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивачка просить суд:

визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення «догана», накладена 23.10.2024 року начальником фінансово-економічної служби - головним бухгалтером в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 (рапорт від 02.11.2024 за вх. №8542);

визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №290 від 02.11.2024, яким оголошено їй старшому матросу ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення «догана» за порушення порядку виконання наказу, що полягає у порушенні ст.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накладена 23.10.2024 року начальником фінансово-економічної служби - головним бухгалтером в/ч НОМЕР_1 ;

скасувати фінансові наслідки накладення дисциплінарного стягнення у вигляді утримання 10 % з премії грошового забезпечення її старшого матроса ОСОБА_1 , за жовтень 2024 року, які були утримані на підставі наказу командиру в/ч НОМЕР_1 №290 від 02.11.2024 року.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 07.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 07.02.2025 року позов залишено без руху після відкриття провадження.

Залишаючи позов без руху, суд керувався ч.13 ст.171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

В ході дослідження позову судом встановлено, що він поданий з порушенням вимог ст.161 КАС України.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Досліджуючи питання дотримання строку звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення позивачкою пропущене, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

У цій справі позивачка 07.12.2024 звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №290 від 02.11.2024.

Згідно з п.10.2 наказу №290 від 02.11.2024 оголошено накладені посадовими особами частини, які наділені відповідною дисциплінарною владою, наданою їм військовим званням або посадою, яку вони обіймають, дисциплінарні стягнення поіменованим нижче військовослужбовцям, зокрема, старшому матросу ОСОБА_1 за порушення порядку виконання наказу, що полягає у порушенні ч.3 ст.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накладена 25.10.2024 року головним бухгалтером начальником фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до копії долученого до позову рапорту ОСОБА_1 до командира в/ч НОМЕР_1 від 25.10.2024 року, позивачка серед іншого доповіла, що 25.10.2024 року майор ОСОБА_3 зайшов до її робочого кабінету та повідомив, що на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неприйняття 24.10.2024 року від попереднього бухгалтера ОСОБА_4 «Служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння».

Оскільки позивачкою не заперечується факт оголошення їй догани особисто керівником 25.10.2024 року, суд вважав, що саме з 25.10.2024 року обчислюється місячний строк звернення до суду з цим позовом.

Позивачка подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, у якій посилалась на те, що нею пропущений строк звернення до адміністративного суду з причин, що не залежали від неї. Лише 05.12.2024 року адвокатом отримано витяг з оскаржуваного наказу №290 від 02.11.2024 через месенджер WhatsApp від юриста в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 на підставі адвокатського запиту від 21.11.2024. При цьому, відповідачем не надано інших документів, що затребувались адвокатським запитом. Отже 41 день знадобилось для отримання оскаржуваного наказу, що як наслідок обмежило її право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник відповідача в/ч НОМЕР_1 подав до суду заперечення, у яких просив відмовити в задоволенні заяви позивачки, наголошуючи, що позивачка була обізнана про дисциплінарне стягнення ще 25.10.2024 року, коли їй усно оголошено догану. Позивачка маніпулює змістом наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №290 від 02.11.2024, намагаючись представити його як підставу для оскарження. Однак цей наказ не містить жодних положень щодо накладення дисциплінарного стягнення, оскільки його зміст стосується виключно питань переміщення, котлового забезпечення та преміювання. Таким чином, він не може бути предметом судового оскарження у цій справі. Отже жодних об`єктивних та непереборних причин, які б могли виправдати необхідність поновлення строку, не надано.

Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В даному випадку заявлені позовні вимоги стосуються реалізації легітимної мети ефективного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 від порушень з боку в/ч НОМЕР_1 суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що спори, пов`язані із проходженням військової служби, зумовлюють важливість для захисту прав осіб, які виконують свій обов`язок перед державою. Такий підхід відповідає принципам правової визначеності, справедливості та рівності перед законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

Згідно сталої практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

«Право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99), та Україна, як держава-учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, залишення без розгляду адміністративного позову з формальних підстав пропуску строку унеможливить доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Водночас, суд не приймає доводи представника відповідача, що оскаржуваний наказ №290 від 02.11.2024 не може бути предметом судового оскарження у цій справі, оскільки такий наказ є актом індивідуальної дії, виданим у межах владних управлінських функцій, який безпосередньо стосується прав позивачки, а тому підлягає судовому розгляду.

Розглянувши подану заяву, враховуючи предмет спірних правовідносин, з метою забезпечення доступу до правосуддя та дотримання необхідного балансу між правами позивачки та відповідача, суд вважає можливим поновити позивачці строк звернення до суду з цим позовом та продовжити розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 120, 122, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом по цій справі.

Продовжити розгляд справи №420/38034/24.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст. 256 КАС України.

Копію ухвали суду направити учасникам справи.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Е.В. Катаєва