Справа № 560/17919/24
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участю:секретаря судового засідання Святецької М.В. представника позивача: Черкасова Д.О. представника відповідача: Бачук В.І.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2024 року форми "С" № ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2024 року № , прийняте Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було проведено позапланову невиїзну перевірку платника податків, фізичної особи ОСОБА_1 з питань і дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контролю за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 15.11.2018 по 26.08.2022 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 15.11.2018 по 26.08.2022 року.

За результатом вказаної перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області складено Акт перевірки від 31.07.2024 №18190/22-01-24-06/. Згідно Акту перевірки, ГУ ДПС у Хмельницькій області було встановлено порушення платником податків вимог п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Згідно Акту перевірки порушення вимог п.1, п.2 ст. З Закону № 265 платником податків через реєстратор розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом 265, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, в результаті чого не проведено розрахункові операції при наданні послуг на загальну суму 6467562,34 грн. Відповідачем було прийнято податкове-повідомлення рішення № від 27.08.2024 року, згідно якого до платника податків застосовано штрафну (фінансову) санкцію за порушення вимог Закону №265 щодо застосування РРО у розмірі 45350,73 грн (100 відсотків вартості проданих з порушенням товарів) за податковий період 08.11.2021 та 9633317,42 грн., (150 відсотків вартості проданих з порушенням товарів) за податковий період з 09.11.2021 по 26.04.2022, а разом 9678668,15 грн. За результатами розгляду скарги, Державною податковою службою України було прийнято рішення від 14.11.2024 року №34355/6/99-00-06-03-02-01, відповідно до якого податкове повідомлення рішення № від 27.08.2024 було скасовано в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за не проведення розрахункових операцій через РРО за 2022 рік у розмірі 6062812,62 грн, а в іншій частині податкове - повідомлення рішення № від 27.08.2024 залишено без змін.

22.11.2024 року Позивачем було отримане податкове-повідомлення рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 21.11.2024 року № прийнятого на підставі Акта перевірки та рішення Державної податкової служби України від 14.11.2024 року №34355/6/99-00-06-03-02-01 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону № 265 у розмірі 3615855,73 грн., а саме: 45350,73 грн (100 відсотків вартості проданих з порушенням товарів) за порушення вчинене вперше 08.11.2021 року; 3570504,80 грн. (150 відсотків вартості проданих з порушенням товарів) вчинені у 2021 році.

Позивач вважає податкове-повідомлення рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 21.11.2024 року № , протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що для здійснення фінансово-господарської діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 використовувала програмний реєстратор розрахункових операцій (далі ПРРО) з 09.09.2021 по 01.07.2022, який було зареєстровано та перебував на обліку в Шепетівській ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області. Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення фінансово господарської діяльності 09.09.2021 було зареєстровано програмний реєстратор розрахункових операцій (далі РРО) «Вчасна.Каса», проте операції з реалізації товарів через даний реєстратор не проводилися. За період, що підлягав перевірці, платник здійснював посередницьку торгівлю ювелірними виробами, розрахункові операції при наданні послуг у сфері послуг проводились без застосування РРО.

Перевіркою встановлено, що платник у Податковій декларації платника єдиного податку задекларував доходи від здійснення підприємницької діяльності за 2021 рік 2 593 748,26 грн

Відповідно до п. 61 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з 1 січня 2021 року до 1 січня 2022 року РРО та/або ПРРО не застосовуються платниками єдиного податку другої четвертої груп (фізичними особами підприємцями), обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує обсягу доходу, що не перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, незалежно від обраного виду діяльності, крім тих, які здійснюють зокрема, реалізацію ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

Виходячи із тлумачень даної норми, оскільки ФОП ОСОБА_1 в перевіряємий період здійснювала реалізацію ювелірних виробів, то застосування РРО/ПРРО було для неї обов`язковим.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив в якій просить задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що в даному випадку оплата за товари здійснювалась шляхом переказу грошових коштів покупця через фінансову компанію ТОВ «НоваПей» у відділенні Нової пошти, а грошові кошти за отриманий покупцем товар перераховувалися з рахунку фінансової компанії ТОВ «НоваПей» на розрахунковий рахунок Платника податків у форматі IBAN (тобто мала місце безготівкова форма розрахунків).

Отже, оскільки при продажу товарів позивач не здійснював приймання від покупців готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), то розрахункові операції позивачем не проводилися, а тому у нього не виникало обов`язку щодо застосування РРО.

Таким чином, платник податків не був зобов`язаний застосовувати РРО при здійсненні продажу товарів, зокрема і у 2021 році на загальну суму 2425687,26 грн., оскільки протягом вказаного періоду ним не проводились розрахункові операції при здійсненні реалізації товарів через Інтернет шляхом їх відправки покупцям через ТОВ «НОВА ПОШТА» та отриманні оплати через ТОВ «НоваПей».

Представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що у ситуації з післяплатою та використання послуг з доставки ТОВ «Нова Пошта» чи інших експедиторів, логістичних компаній, які не мають статусу ні кур`єра, ні перевізника і не є стороною договору купівлі-продажу слід враховувати таке: - платіж приймається особою (в даному випадку ТОВ «Нова Пошта»), яка не є учасником відносин купівлі-продажу, не передає право власності на товар та не бере участі в розрахунку за нього відповідно до договору про надання послуг. Тобто експедитор не приймає від споживача (отримувача) післяплату за поштове відправлення у своєму відділенні. У ситуації з ТОВ «Нова Пошта» післяплату за товар приймає платіжний фінансовий посередник NovaPay (ТОВ «НоваПей»). Таким чином основне значення тут має те, що платіж приймає не сама Нова пошта (експедитор), разом з цим товар видає саме ТОВ «Нова Пошта» на відміну від АТ «Укрпошта», яка і видає посилку отримувачу, і приймає переказ післяплати від свого імені, тобто без посередника. Як результат, в даному випадку приймання оплати та видача товару здійснюється різними суб`єктами і через це ТОВ «Нова Пошта» не може сформувати фіскальний чек РРО/ПРРО, так як для неї немає розрахункової операції (власне це і відрізняє дану ситуацію від такої ж в АТ «Укрпошта» чи іншої кур`єрської служби доставки). Натомість розрахункова операція в момент видачі товару відбувається саме у продавця, від імені якого видається товар і на користь якого отримується платіж в одному і тому ж місці, хоча різними його повіреними особами (експедитор і посередник діють за його дорученням, що є у підписаних ним договорах). Враховуючи вище зазначене, фіскальний касовий чек РРО продавцем має бути сформований до відправки товару та вкладений ним у коробку з товаром при передачі його експедитору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні стосовно позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що на підставі ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1, п.78.4 ст.78, ст.79, ст.82, пп.69.2, пп.69.9 п.69 підрозділу 10, розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України), п 2 ч.1 ст.13 Розділу ІV, ст.25 Розділу VІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI та наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 14.06.2024 №2521-П проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області від 14.06.2024 №2521-П та повідомлення №669 від 14.06.2024 направлено поштою 14.06.2024 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 31.07.2024 №18190/22-01-24-06/ НОМЕР_1 , яким встановлено ряд порушень, зокрема, п.1 ст.3 розділу ІІ Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР платником через реєстратор розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом 265, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, не проведено розрахункові операції при наданні послуг на загальну суму 6467562,34 грн.

На підставі висновків акта перевірки від 31.07.2024 №18190/22-01-24-06/ НОМЕР_1 , ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 27.08.2024 на суму 9678668,15 грн.

В подальшому ФОП ОСОБА_1 звернулась зі скаргою до Державної податкової служби України (далі ДПС України). За результатами розгляду скарги ДПС України винесено рішення від 14.11.2024 №34355/6/99-00-06-03-02-06, яким скасувало податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області № від 27.08.2024 в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій за не проведення розрахункових операцій через РРО за 2022 рік у розмірі 6 062 812,62 грн (9 678 668,15 грн 3 615 855,53 грн), а в іншій частині зазначене ППР залишено без змін.

Враховуючи рішення ДПС України, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 21.11.2024 на суму 3615855,53 грн.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно п.п. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк, п.п. 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Суд встановив, що платник у періоді з 01.01.2017 по 22.02.2022 перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, група 3.

Для здійснення фінансово-господарської діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 використовувала програмний реєстратор розрахункових операцій з 09.09.2021 по 01.07.2022, який було зареєстровано та перебував на обліку в Шепетівській ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області.

За результатами перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення фінансово господарської діяльності 09.09.2021 було зареєстровано програмний реєстратор розрахункових операцій «Вчасна.Каса». Проте,операції з реалізації товарів через даний реєстратор не проводилися.

За період, що підлягав перевірці, платник здійснював посередницьку торгівлю ювелірними виробами, розрахункові операції при наданні послуг у сфері послуг проводились без застосування РРО.

Крім того, представниками відповідача також встановлено, що платник у Податковій декларації платника єдиного податку задекларував доходи від здійснення підприємницької діяльності за 2021 рік 2 593 748,26 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995№ 265/95-ВР (далі - Закон №265).

Відповідно до ст.1 Закону №265, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Для цілей цього Закону розрахунки при організації та проведенні азартних ігор є розрахунковими операціями.

У преамбулі Закону №265 визначено, що встановлення норм щодо незастосування реєстраторів розрахункових операцій іншими законами, крім Кодексу, не допускається.

Відповідно до вимог п. 296.10 ст. 296 ПК України РРО та/або ПРРО не застосовуються платниками єдиного податку першої групи.

Згідно п. 61 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з 1 січня 2021 року до 1 січня 2022 року РРО та/або ПРРО не застосовуються платниками єдиного податку другої четвертої груп (фізичними особами підприємцями), обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує обсягу доходу, що не перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, незалежно від обраного виду діяльності, крім тих, які здійснюють: реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту; реалізацію лікарських засобів, виробів медичного призначення та надання платних послуг у сфері охорони здоровя; реалізацію ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 в перевіряємий період здійснювала реалізацію ювелірних виробів, то застосування РРО/ПРРО було для неї був обов`язковим.

Відповідно до ст. 10 Закону №265 перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування РРО та/або ПРРО з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування РРО та/або ПРРО є обов`язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної економічної політики, формування та реалізацію державної фінансової політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 року №1336 затверджений Перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій (далі Перелік №1336).

Пунктом 1 Переліку №1336 встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі фізичні особи підприємці, які сплачують єдиний податок, мають право здійснювати розрахунки без застосування РРО та/або ПРРО з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій при здійсненні роздрібної торгівлі на території села, селища товарами (крім підакцизних товарів).

Згідно п. 1 Переліку №1336 не застосовується за наявності хоча б однієї з таких умов: - така роздрібна торгівля здійснюється в торговельному об`єкті, в якому також здійснюється торгівля підакцизними товарами; - такими фізичними особами підприємцями також здійснюється дистанційна торгівля, зокрема, через Інтернет; - сільськими, селищними, міськими радами прийнято рішення про обов`язкове застосування на території села РРО та/або ПРРО для форм і умов проведення діяльності, визначених у цьому пункті.

Отже, положення Переліку №1336 не можуть застосовуватись до ФОП ОСОБА_1 , оскільки остання здійснює дистанційну торгівлю через Інтернет.

Згідно ст. 3 розділу ІІ Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових документів, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї РРО чи дисплеї пристрою, на якому встановлений ПРРО QRкоду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

З аналізу даної норми вбачається, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати особі, яка отримує товар, замовлення якого здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отримання товару в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції.

При цьому, під час проведення перевірки, відповідач встановив, що згідно виписки банку, наданої до перевірки, згідно призначення "переказ коштів по платежам прийнятим від населення" ТОВ "Нова Пей" ФОП ОСОБА_1 отримано дохід у 2021 році в сумі 2425687,26 грн (підтверджується оборотами рахунку 311, що міститься в матеріалах справи). Разом з цим ФОП ОСОБА_1 не проведено у перевіряємий період (з 08.11.2021 по 30.12.2021) через РРО/ПРРО, або у випадках, передбачених Законом №265, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, розрахункові операції при продажу товарів на зазначену суму.

Таким чином, в порушення вимог п. 1 ст. 3 Закону №265 платником через реєстратор розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом 265, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, не проведено розрахункові операції при реалізації товару на загальну суму 2425687,26 грн (порушення, вчинене вперше, 08.11.2021 на суму 45350,73 грн., всі наступні порушення на загальну суму 2380336,53 грн).

Суд зазначає, що позивач в позовній заяві позивач посилається на лист Комітету з питань фінансів, податкової та митної політики від 30.12.2021 року №04-32/10/-2021/409504 "Щодо застосування РРО/ПРРО з 1 січня 2022 року", лист ДПС України від 03.05.2023 №1090/ІПК/99-00-07-04-01-06, індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України (далі ІПК ДПС України) від 17.02.2022 №356/ІПК/99-00-07-05-01-06 та ІПК ДПС України від 17.02.2022 №352/ІПК/99-00-07-05-01-06.

Позивач стверджує, що платник податків у 2021-2022 роках здійснював продаж товарів керуючись вимогами Закону №265 та діючими на той момент роз`ясненнями, викладеними у Листі Комітету ВР України з питань фінансів, податкової та митної політики та ДПС України щодо застосування РРО.

Суд встановив, що на офіційному веб-сайті Верховної Ради України був опублікований лист Комітету з питань фінансів податкової та митної політики від 30.12.2021 року №04-32/10-2021/409504 "Щодо застосування РРО/ПРРО з 1 січня 2022 року".

Згідно вказаного листа встановлено, що у разі оформлення продажу товарів з післяплатою (накладний платіж) необхідність застосування РРО/ПРРО залежить від умов договору між продавцем та перевізником.

Обов`язок продавця передати товару покупцеві вважається виконаним в момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (частина 2 статті 664 Цивільного кодексу України). Продавець у такому випадку вкладає в поштове відправлення документи на товар (товарний чек, накладна тощо).

Щодо наведених тверджень позивача та посилання на Лист Комітету ВР України, суд зазначає наступне.

Згідно ст.52 ПК України, за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити:

найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;

код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин);

власноручний підпис або кваліфікований електронний підпис, або удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, платника податків відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги";

дату звернення.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі - контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також державними податковими інспекціями; у паперовій та електронній формах - контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, крім державних податкових інспекцій.

Отже, індивідуальна податкова консультація (ІПК) - це офіційний документ, який безоплатно надається податковими органами на запит платника податків. Вона містить роз`яснення щодо практичного застосування окремої норми податкового або іншого законодавства, контролю за дотриманням якого покладено на податкову службу (наприклад, законодавство про реєстраторів розрахункових операцій).

При цьому, ІПК стосується лише платника, якому вона видана.

Позивач стверджує, що Державна податкова служба України в подальшому неодноразово посилалася на зазначений Лист при наданні офіційних роз`яснень (щодо обов`язку застосування РРО суб`єктами господарювання та наданні індивідуальних податкових консультацій, зокрема: роз`яснення, розміщене на офіційному веб-сайті ДПС України (лист ДПС України від 03.05.2023 № 1090/ІПК/99-00-07-04-01-06; індивідуальна податкова консультація Державної податкової служби України (ІПК ДПС України) за 356/ІПК/99-00-07-05-01-06 від 17.02.2022; індивідуальна податкова консультація Державної податкової служби України (ІПК ДПС України) за 352ЛПК/99-00-07-05-01-06 від 17.02.2022.

Суд звертає увагу, позивач не є отримувачем індивідуальних податкових консультацій зазначених вище, а також не надала суду доказів звернення із заявою про надання індивідуальної податкової консультації до ДПС України, у зв`язку з чим посилання ФОП ОСОБА_1 на дані податкові консультації відповідно до п.52.2 ст.52 Податкового кодексу є безпідставним.

Що стосується розміру штрафних санкцій застосованих відповідачем за вказані вище правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №265 (в редакції на момент винесення оскаржуваного рішення) за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

За результатами проведеної перевірки відповідач встановив, що ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, отримано доходи при пересиланні товарів покупцям-фізичним особам через ТОВ "Нова Пошта", на умовах післяплати, за умови наступного отриманням післяплати від покупця за відправлені товари через ТОВ "Нова Пей" на поточний розрахунковий рахунок підприємця у форматі IBAN.

В Акті перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області зазначено, що РРО мав "бути застосований Платником податків при здійсненні продажу товару у 2021 році.

Тобто, пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків:

1) непроведення розрахункової операції через РРО;

2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки;

3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа.

Згідно винесеного податкового повідомлення-рішення встановлено, що відповідачем було застосовано до позивача фінансові санкції за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи в розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше та 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Пунктом 111.2 статті 111 ПК України передбачено, що фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно з вимогами п.112.7 ст.112 ПК України усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

У пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України закріплено принцип презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як i платника податків, так і контролюючого органу.

Положеннями п.56.21 ст.56 ПК України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд зазначає, що згідно акту перевірки відповідач встановив, що в порушенні п.1 п.2 ст.3 розділу ІІ Закону №295 платником через реєстратор розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом 265, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, не проведено розрахункові операції при наданні послуг на суму 2425687,26 грн у 2021 році.

Отже, позивач вчинив порушення саме у 2021 році, а тому до позивача повинна бути застосована фінансова санкція, яка була передбачена у Законі №265 у ст.17, саме: у редакції закону, який був чинний на момент вчинення такого порушення, а не в момент виявлення такого порушення відповідачем під час проведення перевірки у 2024 році.

Згідно п.11 Прикінцевих положень Закону №265, визначено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Отже, в період вчинення позивачем порушення ст.17 Закону №265, до ФОП ОСОБА_1 повинно було бути застосовано фінансові санкції саме у розмірі 10 % та 50 % за кожне наступне вчинене правопорушення, а саме: 1) 45350,73 грн х 10% = 4535,07 грн; 2) 2380336,53 грн х 50% = 1190168,26 грн.

Суд дійшов висновку, що відповідач протиправно без врахування відповідних положень Закону №265 було застосовано до позивача фінансові санкції у більшому розмірі, оскільки відповідач помилково застосував норми, які були чинні на момент проведення перевірки, а не на момент вчинення такого правопорушення, а тому податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.11.2024 року форми "С" № , в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на суму 2421152 (два мільйони чотириста двадцять одна тисяча) сто п`ятдесят дві грн. 19 коп. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 1статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає підстави частково визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 15140,00 грн.

Позовні вимоги скасовано в частині 2421152,19 грн, а тому враховуючи наведене, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10161,07 грн підлягають стягненню, пропорційно розміру задоволених на його користь позовних вимог, з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.11.2024 року форми "С" № , в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на суму 2421152 (два мільйони чотириста двадцять одна тисяча) сто п`ятдесят дві грн. 19 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10161 (десять тисяч сто шістдесят одна ) грн. 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 березня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.П. Шевчук