Справа № 757/27723/23-а
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 березня 2025 року м. Київ № 757/27723/23-а

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції,

Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач 1), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому позивач просить:

- скасувати постанову Управління патрульної поліції у м. Києві серії ЕАР № 6022704 від 14 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- скасувати постанову державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08 лютого 2023 року про відкриття виконавчого провадження № 70703090 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі в сумі 680,00 грн та виконавчий збір;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно постанови Управління патрульної поліції у м. Києві серії ЕАР № 6022704 від 14 жовтня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Підставою позову позивач вказує порушення його прав внаслідок прийняття суб`єктами владних повноважень оскаржуваних постанов.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року матеріали справи № 757/27723/23 передані для розгляду за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2024 року для розгляду справи № 757/27723/23 визначено суддю Київського окружного адміністративного суду Жука Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року справа № 757/27723/23-а прийнята до провадження суддею Жуком Р.В. та позивачу наданий строк для усунення недоліків після відкриття провадження у справі шляхом подання позовної заяви в новій редакції та подання заяви про поновлення строку звернення до суду з вказаною позовною заявою.

12 грудня 2024 року позивачем на адресу суду подано позовну заяву в новій редакції, відповідно до якої, визначено процесуальний статус Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як відповідача (далі відповідач 2), також позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Так, в обгрунтування поважності причин пропуску десятиденного строку звернення до суду позивач вказує, що про винесення інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві постанови серії ЕАР № 6022704 від 14 жовтня 2022 року, позивач дізнався 14 жовтня 2022 року, а 15 жовтня 2022 року ним було сплачено штраф у розмірі 170,00 грн.

Водночас, вважав, що сплативши штраф а виконання зазначеної вище постанови від 14 жовтня 2022 року, незважаючи на незгоду з нею, ним виконано вимоги постанови ,а тому відсутні підстави для її примусового виконання.

Проте, вже 01 червня 2023 року йому надійшло електронне повідомлення щодо зняття з карткового рахунку грошової суми в розмірі 943,30 грн.

Саме після цих подій, 16 червня 2023 року позивач дізнався про наявність виконавчого провадження та про винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 лютого 2023 року, а вже 23 червня 2023 року він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Розглянувши вказану заяву позивача суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу позивача, що статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, беручи до уваги вказані норми, суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії та Девеер проти Бельгії Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, суд вважає за необхідне звернути особливу увагу, що як у позовній заяві, так і у заяві про поновлення строку звернення до суду з вказаною позовною заявою представником позивача зазначається про те, що позивач дізнався про порушення своїх прав 09 листопада 2020 року.

Більш того, Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд неодноразово вказував (постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18, постанова від 23 липня 2020 року у справі №620/3811/19 тощо), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Водночас, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Так, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Обставини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом про скасування постанови Управління патрульної поліції у м. Києві серії ЕАР № 6022704 від 14 жовтня 2022 року та закриття провадження у справі, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, зводяться до того, що сплативши штраф, визначений вказаною постановою, через небажання доводити свою невинуватість, позивач вважав, що ним виконані вимоги законодавства, а відтак відсутні підстави для примусового виконання цієї постанови.

Зазначені позивачем підстави, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду з відповідними позовними вимогами не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відсутність бажання доводити свою невинуватість інспектору патрульної поліції 14 жовтня 2022 року є обставиною, яка безпосередньо унеможливила або ускладнила можливість звернення до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАР № 6022704 від 14 жовтня 2022 року, тобто, така обставина не може бути розцінена судом, як поважна підстава для пропуску строку звернення до суду.

У відповідності до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Між тим, суд звертає увагу, що при визначенні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою застосовуються правила частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не можуть застосовуватись правила статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано питання поновлення, продовження або відмови в такому поновленні чи продовженні процесуального строку саме щодо вчинення окремої процесуальної дії.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, з яких пропущено строк звернення до суду визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви в частині позовних вимог, пред`явлених до Департаменту патрульної поліції, як такої, що подана з пропуском строку звернення до суду .

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 9 частини четвертої статті 169, статтями 122, 123, 241-243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови Управління патрульної поліції у м. Києві серії ЕАР № 6022704 від 14 жовтня 2022 року та закриття провадження.

2. Позовну заяву в цій частині позовних вимог повернути позивачеві.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Жук Р.В.