Справа № 580/12156/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року справа № 580/12156/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Головкіної Н. А. з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене повідомленням № 1/1719 від 19 листопада 2024 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з видачею довідки за формою, визначеною у додатку 6 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник зазначила, що ОСОБА_1 у листопаді 2024 року звернувся до відповідача із заявою щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки на його утриманні перебувають троє дітей віком до 18 років й він не має заборгованість із сплати аліментів. Однак, відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки, посилаючись на відсутність свідоцтва про одруження з матір`ю трьох дітей. Тому, за захистом прав та інтересів позивач через свого представника звернувся до суду.

ІНФОРМАЦІЯ_3 проти позову заперечив. 07.01.2025 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач подав заяву згідно Додатку 4 постанови КМУ № 560 та копії відповідних документів. Однак, позивач не надав жодного із передбачених п. 3 Додатку 5 Постанови КМУ № 560 документа, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову відповідно до зазначених у ст. 23 Закону № 3543-XII підстав. Врахувавши відсутність таких документів комісія прийняла рішення відмовити у наданні відстрочки ОСОБА_1 . З указаних підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

06.01.2025 представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що з Витягу із Протоколу № 26 засідання комісії від 15.11.2024 вбачається, що підставою для відмови позивачу у наданні йому відстрочки є виключно відсутність у нього свідоцтва про одруження з матір`ю трьох дітей, тобто не всі підстави, зазначені відповідачем у відзиві на позов. Просила задовольнити позовні вимога в повному обсязі.

29.01.2025 перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в який зазначив, що при вивченні документів ОСОБА_1 щодо надання відстрочки членами комісії встановлено відсутність всіх документів, передбачених Додатком 5 Постанови КМУ № 560. Тому в протоколі прописано відсутність свідоцтва про одруження, як одного із можливих документів.

Ухвалою від 23.12.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є військовозобов`язаним та перебуває з 05.06.2024 на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач є батьком трьох дітей, віком до 18 років, а саме:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.10.2009, виданим виконкомом Райгородської селищної ради Слов`янського району Донецької області. Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 22.08.2013, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 19.04.2019, виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_5 .

Відповідно до відмітки в паспорті позивача серії НОМЕР_4 , виданого Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області 15.02.1999, шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 22.03.2012 рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 20.11.2024 № 610 позивач проживає без реєстрації з 04.04.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , в такому складі сім`ї: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - колишня дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - донька. Аналогічна інформація міститься у довідці виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 13.11.2024 № 594.

З вимоги від 18.06.2024 № 22.8-5072 у порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виданої Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 51700146 про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дітей, зокрема, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , починаючи з 25.10.2011. Також із зазначеної вимоги вбачається, що ОСОБА_1 самостійно сплатив 18.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.06.2024 № 51700146 за виконавчим документом від 23.07.2015 за № 243/6141/15-ц, який видано Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , починаючи з 25.10.2011, за період з 01.05.2022 по 01.02.2024 заборгованість відсутня.

Відповідно до довідки-розрахунку Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.06.2024 № АСВП НОМЕР_6/34014 на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Станом на 28.06.2024 заборгованість по аліментам відсутня.

З довідки СТОВ «Вереміївка» від 12.11.2024 № 189, де працює позивач, вбачається, що заборгованості по СТОВ «Вереміївка» за сплачені аліменти станом на 01.11.2024 немає.

З листа Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.12.2024 № 73604 вбачається, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Станом на 01.12.2024 заборгованість по аліментам відсутня.

У листопаді 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 13.11.2024 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з перебуванням на його утримання трьох дітей віком до 18 років.

До вказаної заяви позивач додав згідно з Додатком 4 Постанови КМУ від 16.05.2024 № 560 копії таких документів:

паспорта ОСОБА_1 ,

довідки - розрахунку Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 28.06.2024 № АСВП НОМЕР_6/34014;

довідки - розрахунку заборгованості відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області від 18.06.2024 № 51700146;

тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 ;

свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,

довідку СТОВ «Вереміївка» від 13.11.2024 № 189;

довідку про склад сім`ї від 13.11.2024 № 594, виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради.

За результатами опрацювання вказаних документів Комісією ІНФОРМАЦІЯ_12 15.11.2024 прийнято рішення, оформлене протоколом № 26, про відмову в наданні позивачеві відстрочки. У протоколі Комісії від 15.11.2024 № 26 зазначено причиною відмови у наданні такої відстрочки - відсутнє свідоцтво про одруження з матір`ю трьох дітей.

Повідомленням від 19.11.2024 № 1/1719 ІНФОРМАЦІЯ_13 повідомив позивача про результати розгляду його заяви та підтвердних документів і прийняте комісією рішення про відмову у наданні відстрочки від призову.

Представник позивача вважає протиправним рішення Комісії щодо не надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тому за захистом прав та інтересів позивача звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби .

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та діє на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII).

Статтею 23 Закону № 3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 23 Закону № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Процедуру надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560).

Відповідно до п.п. 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Додаток 5 цього Порядку визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Так, відповідно до пп. 3 п. 1 додатку 5 Порядку № 560 документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII є: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину .

Суд наголошує, що вказана норма містить альтернативний перелік документів, що підтверджують утримання дітей.

Відповідно до п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Як встановив суд, 13.11.2024 позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про надання йому відстрочки від призову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII, у зв`язку з перебуванням на його утримання трьох дітей віком до 18 років. Однак, позивачу було відмовлено у наданні відстрочки рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом від 15.11.2024 № 26, з огляду на відсутність свідоцтва про одруження з матір`ю трьох дітей.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком трьох дітей віком до 18 років - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , записи щодо чого наявні в свідоцтвах про народження усіх трьох дітей.

Позивач не перебуває у шлюбі ні з ОСОБА_8 (матір`ю ОСОБА_2 ), ні з ОСОБА_5 (матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ).

Відповідно до довідок виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 13.11.2024 № 594 та від 20.11.2024 № 610 позивач проживає без реєстрації з 04.04.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , в такому складі сім`ї: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - колишня дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - донька.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в органах державної виконавчої служби перебувають ВП № 51700146 щодо стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ВП № НОМЕР_6 щодо стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Заборгованість щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у позивача відсутня, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Щодо утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , представник позивача у позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_6 проживає разом з батьком та відповідно перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим колишня дружина позивача ОСОБА_5 не зверталась до суду з приводу стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину ОСОБА_6 .

Суд врахував, що відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із статтею 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Суд зауважує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ (далі Закон № 2402-ІІІ) встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом частин першої та другої статті 15 Закону № 2402-ІІІ дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За приписами частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Частиною першою статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З довідки від 20.11.2024 № 610 випливає, що позивач із своєю неповнолітньою дитиною від першого шлюбу ОСОБА_2 не проживає.

Водночас, сам факт батьківства не є підставою стверджувати, що батько утримує свою неповнолітню дитину у разі якщо батько з такою дитиною не проживає. Проте у разі, якщо біологічний батько сплачує аліменти, вважається, що саме він утримує свою дитину.

Так, на підтвердження зазначених обставин позивач надав копію вимоги від 18.06.2024 № 22.8-5072 у порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виданої Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якої вбачається, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 51700146 про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Також із зазначеної вимоги вбачається, що ОСОБА_1 самостійно сплатив 18.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів.

Також згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.06.2024 № 51700146 за виконавчим документом від 23.07.2015 за № 243/6141/15-ц, який видано Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , починаючи з 25.10.2011, за період з 01.05.2022 по 01.02.2024 заборгованість відсутня.

Щодо утримання сина від другого шлюбу ОСОБА_4 , то суд врахував, що відповідно до довідки-розрахунку Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.06.2024 № АСВП НОМЕР_6/34014 на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Станом на 28.06.2024 заборгованість по аліментам відсутня.

Відповідно до листа Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.12.2024 № 73604 на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Станом на 01.12.2024 заборгованість по аліментам відсутня.

Також відповідно до довідки СТОВ «Вереміївка» від 12.11.2024 № 189 заборгованості по СТОВ «Вереміївка» за сплачені аліменти станом на 01.11.2024 немає.

Враховуючи зазначене, вказані докази підтверджує факт утримання позивачем його доньки від попереднього шлюбу - ОСОБА_2 та сина від другого шлюбу - ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що жодною нормою чинного законодавства не встановлено, що перелік документів, визначених у додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України № 560 є вичерпним, а факт утримання не може підтверджуватись іншими документами, якщо вони є належними та допустимими.

З аналізу наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ надано належні документи, які можуть підтверджувати факт утримання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Щодо перебування на утриманні позивача доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище згідно із ч.ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

Однак, позивачем відповідно до положень пп. 3 п. 1 додатку 5 Порядку № 560 не надав до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 , окрім свідоцтв про народження ОСОБА_6 із зазначенням батьківства військовозобов`язаного, також одного із обов`язкових документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю дітей трьох і більше або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину, чи іншого документа, який би підтверджував факт утримання ОСОБА_1 доньки ОСОБА_6 .

Щодо посилання представника позивача на те, що ОСОБА_6 проживає разом з батьком (позивачем) та відповідно перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим колишня дружина позивача ОСОБА_5 не зверталась до суду з приводу стягнення з позивача аліментів на дитину, суд наголошує, що не звернення матері за стягненням аліментів не свідчить на користь добровільної сплати батьком дитини аліментів та відповідно не доводить факт утримання ним дитини, позаяк на підтвердження факту утримання дитини позивач зобов`язаний був надати один із перелічених вище документів, наведених у пп. 3 п. 1 додатку 5 Порядку № 560, чи інший документ, який би підтверджував факт утримання батьком дитини.

Таким чином, суд зазначає, що позивач не надав відповідного документа на підтвердження факту утримання ним доньки ОСОБА_6 .

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що наявними у матеріалах доказами не підтверджується факт утримання позивачем трьох дітей віком до 18 років.

Тому суд вважає, що рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом Комісії від 15.11.2024 № 26, відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та містить належні мотиви його прийняття.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО