Справа № 200/4639/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року справа №200/4639/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 р. у справі № 200/4639/24 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 24.02.2023 по 20.03.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 24.02.2023 по 20.03.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 24.02.2023 по 20.03.2023. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 24.02.2023 по 20.03.2023, з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач (Військова частина НОМЕР_1 ) не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що починаючи з 04.01.2023 постанова військово-лікарської комісії, якою поранення (контузії, травми, каліцтва) позивача пов`язувалося б із захистом Батьківщини, до військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_1 не надходила.

Термін «лікування» та термін «реабілітація» різняться між собою не лише за характером процедур, а й за суб`єктами їх виконання у системі охорони здоров`я. Сам термін «реабілітація» охоплює більш широкий спектр виконуваних процедур, а тому не є тотожним до терміну «лікування».

Як вбачається із записів виписки із медичної карти стаціонарного хворого №742, позивач з 24.02.2023 по 20.03.2023 був оглянутий мультидисциплінарною командою, пройшов комплексну медичну, фізичну, психологічну реабілітацію, а також медикаментозне лікування хронічного гаймориту і консультації стоматолога.

Тому, стаціонарного лікування, як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, позивач в медичному закладі не проходив.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_3 .

Починаючи з 04.01.2023 по 16.07.2023 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується наказами командира Військової частини НОМЕР_2 від 04.01.2023 № 4 та від 16.07.2023 № 197.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2023 № 54, позивач на підставі направлення Військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2023 №1675/204 вибув на стаціонарне лікування до Державної установи «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни» із діагнозом «стан після оперативного лікування в наслідок МВТ (26.03.2022) вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин грудної клітини, тулуба, ділянки правого стегна, області правого колінного суглобу, правої гомілки» (вказане не заперечується сторонами).

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2023 № 79, позивач на підставі виписки із медичної картки стаціонарного хворого Державної установи «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни» від 20.03.2023 № 742 прибув з лікарняного до постійного місця дислокації військової частини (вказане не заперечується сторонами).

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого Державної установи «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни» від 20.03.2023 № 742, позивач у період з 23.02.2023 по 20.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом «стан після оперативного лікування в наслідок МВТ (26.03.2022) вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин грудної клітини, тулуба, ділянки правого стегна, області правого колінного суглобу, правої гомілки. Контрактура, помірний больовий синдром, порушення функції г/ступневого суглобу. Післятравматичний стресовий розлад у вигляді депресивного синдрому. Хронічний гайморит, загострення». Позивач оглянутий мультидисциплінарною командою, пройшов курс лікування та реабілітації у відділенні. Проведено комплексну медичну, фізичну, психологічну реабілітацію.

У зв`язку із невиплатою додаткової грошової винагороди в розмірі 100 тис. грн. в розрахунок на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, позивач 03.04.2024 звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Листом відповідача від 28.04.2024 позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті такої додаткової грошової винагороди, оскільки до Військової частини НОМЕР_2 в установленому порядку не надходили документи про обставини поранення, лікування та реабілітації, огляду і обстеження. Також повідомлено про відсутність інформації щодо причинного зв`язку між травмою та захистом Батьківщини за рішенням ВЛК, тяжкістю поранення, наявністю ознак правопорушень при його отриманні, а також про характер проведених процедур в період з 24.02.2023 по 20.03.2023.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно пункту 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 та № 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01.04.2022р. до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023р. №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).

Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно пункту 11 розділу XXXIV Положення №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Згідно з пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, до заяви від 03.04.2024р. позивачем було додано копію довідки Військової частини НОМЕР_4 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 08.09.2022 № 8/1850 згідно якої позивач 26.03.2022р. отримав травмування (МВТ.Множинні уламкові травми м`яких тканин (голови,в/к,грудної клітини, передньої черевної стінки, правої нижньої кінцівки. Контузія ГМ.) за безпосередньої участі в бойових діях під час захисту Батьківщини.

23.02.2023р. згідно направлення Військової частини НОМЕР_2 № 1675/204 та наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2023 № 54 позивач вибув на стаціонарне лікування до Державної установи «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни» із діагнозом «стан після оперативного лікування в наслідок МВТ (26.03.2022) вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин грудної клітини, тулуба, ділянки правого стегна, області правого колінного суглобу, правої гомілки».

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2023р. № 79, позивач на підставі виписки із медичної картки стаціонарного хворого Державної установи «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни» від 20.03.2023 № 742 прибув з лікарняного до постійного місця дислокації військової частини.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого Державної установи «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни» від 20.03.2023 № 742, позивач у період з 23.02.2023р. по 20.03.2023р. перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом «стан після оперативного лікування внаслідок МВТ (26.03.2022) вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин грудної клітини, тулуба, ділянки правого стегна, області правого колінного суглобу, правої гомілки. Контрактура, помірний больовий синдром, порушення функції г/ступневого суглобу. Післятравматичний стресовий розлад у вигляді депресивного синдрому. Хронічний гайморит, загострення».

Згідно цієї виписки позивачу під час перебування на стаціонарному лікуванні проведено комплексну медичну, фізичну, психологічну реабілітацію.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 23.02.2023р. по 20.03.2023р. перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок реабілітації, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Колегія суддів вважає, що чинне законодавство (у спірний період) пов`язує можливість отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, лише у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Жоден нормативно-правовий акт не передбачав такої можливості внаслідок перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із подальшою реабілітацією.

Враховуючи, що за матеріалами справи позивач у спірний період перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок реабілітації, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2025 р. № 77 внесені зміни до пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, доповнивши абзац четвертий після слів стаціонарному лікуванні словами (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах).

Наведена постанова набрала чинності 28 січня 2025р.. Отже, саме наведеною постановою було запроваджено нову підставу для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, - перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 р. у справі №200/4639/24 задовольнити .

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 р. у справі №200/4639/24 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Повне судове рішення 06 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар