Справа № 280/9338/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 березня 2025 року (11 год.18 хв.)Справа № 280/9338/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Конишевої О.В.

за участю секретаря судового засідання Власов В.В.,

за участю позивача- ОСОБА_1 ,

представників сторін:

позивача Макаренко С.С.,

відповідача Гордійчук А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини № НОМЕР_2 (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.10.2022 року по 08.11.2022 рік, з 06.12.2022 року по 09.12.2022 рік, з 09.12.2022 року по 23.12.2022 рік, з 26.12.2022 року по 06.01.2023 рік, з 06.01.2023 року по 27.01.2023 рік;

зобов`язати військову частину НОМЕР_4 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, встановленої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022р. за період з 26.10.2022 року по 08.11.2022 рік, з 06.12.2022 року по 09.12.2022 рік, з 09.12.2022 року по 23.12.2022 рік, з 26.12.2022 року по 06.01.2023 рік, з 06.01.2023 року по 27.01.2023 рік, з урахуванням виплачених сум.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час проходження військової служби 31 травня 2022 року ним отримано поранення 24.10.2024 під час захисту Батьківщини та під час ведення бойових дій. Після отриманого поранення позивач перебуває більше 8 (вісім) місяців на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах України. У спірний період з 26.10.2022 року по 27.01.2023 року, позивачем не було отримано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168. Просить позов задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 24.10.2022 року позивач не виконував жодних бойових завдань, в інакшому разі на нього було б бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , а також відображено в журналі бойових дій. Також зазначив, що відсутня довідка про обставини травми ОСОБА_2 . Звертає увагу, що якби позивач дійсно залучався 24.10.2022 року до виконання бойових завдань та отримав поранення - це було б зафіксовано на певному етапі Формою 100 та позивач мав би довідку про обставини травми. Жодного доказу, який підтвердив факт того, що позивача 24.10.2022 року залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань та отримано було поранення, не надано. Тому просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Так як відзив не надходив, необхідні докази не були надані Ухвалою суду від 17.12.2024 вирішив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 16.01.2025 продовжено підготовче засідання та призначено наступне на 19.02.2025.

Протокольною ухвалою від 19.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03.03.2025.

03.03.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 04.03.2025, цією датою було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Разом з тим, відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

З 01.07.2023 року зазначений карантин на території України не діє.

Статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Так, відповідно до частин 2 даної норми, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Отже, саме з подією отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, законодавець пов`язує перебіг трьох місячного строку для звернення з позовом до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з відсутністю доказів того, що позивач був своєчасно повідомлений про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, суд вважає, що строк звернення не пропущений. Крім того, суд враховує, що, позивач неодноразово звертався до суду, тобто не вчиняв бездіяльності, однак позовні поверталися у зв`язку з тим, що недоліки не були усунуті, також позивач тривалий період знаходився на лікуванні, проходив військову службу, тому суд вважає, що строк звернення не пропущений.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 дійсно проходив службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 у період з 25 лютого 2022 року по 25 травня 2023 року на посаді водія другого стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, а звільнений з посади водія 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується наказом (по стройовій частині) №145 від 25.05.2023 року.

Відповідно до поданих до суду документів позивач перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах України, а саме:

- з 26.10.2022 по 08.11.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 16» ДМР, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 13846/2340 від 08.11.2022 року;

- 08.11.2022 року довідкою військово-лікарської комісії № 78/36 на підставі статті 61-Б графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів;

- з 06.12.2022 по 09.12.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 16» ДМР, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 16332 від 09.12.2022 року;

- з 09.12.2022 по 23.12.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Обл. СРЦ «Солоний лиман» Новотроїцьке с., що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3911 від 23.12.2022 року;

- з 26.12.2022 по 06.01.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «МЛ № 7» ЗМР, що підтверджується копією Виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 4268 від 06.01.2023 року;

- з 06.01.2023 по 27.01.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «МЛ № 7» ЗМР, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 89 від 27.01.2023 року;

- 04.03.2023 року довідкою військово-лікарської комісії № 2355 на підставі статті 61-Б, 23-н, 25-н графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 13846/2340 від 08.11.2022 року зазначено, що травма тяжкого ступеня отримана 24.10.2022, згідно класифікатора розподілу травм, стаття 61-Б, графа ІІ

У довідці ВЛК Дніпровської міської ради КНП "міська клінічна лікарня №16" від 08.11.2022 року №78/36 та довідці ВЛК військової частини НОМЕР_5 від 03.03.2023 року, зазначено, що «ТАК травма пов`язана з проходженням військової служби» у довідці від 08.11.2022 також зазначено, що довідка про обставини травми відсутня. Потребує відпустки за станом здоров`я 30 днів.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_2 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 04.08.2023 №469 позивач у період з 27.02.2022 по 08.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Запорізької області, з посиланням на бойові розпорядження та витяги з журналу бойових дій.

Суд звертає увагу, що Довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

В матеріалах справи наявні витяги з бойових розпоряджень військової частини НОМЕР_2 за номером: №291 дск від 20.04.2023, №256дск від 10.04.2023, №393 дск від 10.05.2023, №215 дск від 02.04.2023, позивач залучився до (спеціальних) завдань, виконував завдання в оперативному підпорядкуванні взводу матеріально-технічного забезпечення, підрозділах логістики та виконував завдання по охоронні військового майна. Інші докази сторонами не надавалися.

Відповідач також повідомив суду, що у військовій частині НОМЕР_2 відсутня довідка про обставини травми ОСОБА_2 .

Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2022 рік №160 від 19.12.2024 року та картки особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік №161 від 19.12.2024 позивачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Так, позивачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення відповідно до абзацу 2 підпункту 1 пункту 4 розділу XXXV де зазначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці (з числа зазначених у пункті 1 цього розділу - за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) - за час перебування на лікуванні та у відпустці для лікування.

Позивачу було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 30000 гривень відповідно до абзацу 22 пункту 2 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам" де зазначено, що - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) виплачується 30000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань та здійснюють всебічне забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Позивач вважає, що він набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн відповідно до пункту 1 Постанови № 168 від 28 лютого 2022 року за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я, так як відповідачем не нараховано та не виплачено у належному розмірі додаткову грошову винагороду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168 в редакції на час виникнення правовідносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Згідно до статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил (в редакції від 15.03.2022, наступна редакція відбулася 02.05.2023) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пп. «б» п.21.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом МЛ України № 402 від 14.08.2008 (Положення № 402, в редакції від 18.03.2021, яка діяла до нової редакції 08.08.2023) причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно до пп. «б» п.21.5 Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

З аналізу наведених правових норм, слідує, що відповідач був зобов`язаний видати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) або надіслати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідач підтверджує, що така довідка про поранення (каліцтво, поранення, контузію) не видавалася взагалі.

Так як довідка про травму (каліцтво, поранення, контузію) була відсутня, тому у Постанові ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв зазначене формулювання "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби"

Тобто, для того щоб отримувати додаткову грошову винагороду за поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини у довідках ВЛК має бути написано не пов`язана з проходженням військової служби, а пов`язаним із захистом Батьківщини.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини.

Так як відповідач стверджує щодо довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) не видавалася, постає питання у даній справі, чи пов`язане поранення (контузія, травма, каліцтво) позивача, із захистом Батьківщини.

Для підтвердження цих обставин, суд з`ясовує, чи отримана позивачем травма 24.10.2024 під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів.

Судом досліджені наявні в матеріалах справи докази та встановлено, що витяги з бойових розпоряджень військової частини НОМЕР_2 всі від 2023 року, у довідці ВЛК Дніпровської міської ради КНП "міська клінічна лікарня №16" від 08.11.2022 року №78/36 зазначено, що «ТАК травма пов`язана з проходженням військової служби», а довідка про обставини травми відсутня, виписки з медичних установ та медичних карт не містять жодної інформації та згадки про травму пов`язану із виконанням бойових завдань, з якої можливо було б встановити, що позивачем травма 24.10.2024 пов`язаним із захистом Батьківщини, тому дані докази не можуть бути підставою для включення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Довідка від 04.08.2023 №469 є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, однак зазначена довідка не є доказом участі позивача у бойових діях.

Відсутня в матеріалах справи і первинна медична карта форми 100, яка заповнюється медиком після надання першої домедичної (екстреної медичної) допомоги, і яка повинна бути з військовослужбовцем на усіх етапах лікування.

Використання первинної медичної карти (Форми 100) визначено додатком 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 № 258 Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України.

Позивач стверджує, що звертався до відповідача за отриманням необхідних документів, в тому числі і довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), однак відповідь відповідачем надана не була.

Слід зазначити, що позивач до суду не надав доказів звернення до відповідача, не надав доказів оскарження дій відповідача щодо не видачі такої довідки.

Отже, суду не доведено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним саме із захистом Батьківщини, тому підстави для включення до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень у відповідача відсутні.

Суд звертає увагу, що відповідач використовує не вірну редакцію Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року №402, яка почала діяти після правовідносин які склалися. Також відповідач обґрунтовує правову позицію посилаючись на розд. XXXIV наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", суд звертає увагу, що на момент виникнення даних правовідносин у 2022 році даний розділ був відсутній, а прийнятий він лише з 25.01.2023.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 07.03.2025.

Суддя О.В. Конишева