Справа № 461/8197/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 461/8197/24 пров. № А/857/32125/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Єршовій С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року у справі №461/8197/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Зубачик Н.Б., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 12.11.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просить скасувати постанову сержанта поліції СРПП ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Мулярчик I.M. серії ББА №302122 від 18 вересня 2024 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову покликається на те, що 18.09.2024 сержантом поліції СРПП ВП №2 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Мулярчик І.М. прийнято постанову серії ББА № 302122 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20 400 грн. Згідно винесеної постанови, 05 серпня 2024 року о 13 год. 30 хв., в с. Річки по вул. Садова 16, він керував мотоциклом FOLTE RS RT 250, без номерного знаку та без права керування транспортним засобом, чим порушено вимоги п. 2.1 «а» ПДР України. Позивач стверджує, що у зазначені у постанові час та місці, він не здійснював керування жодним транспортними засобом, більше того він не має у володінні жодного мотоцикла. ОСОБА_1 вважає, що відповідач неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ББА №302122 від 18 вересня 2024 року необхідно скасувати, а провадження в справі закрити у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема апелянт вказує на те, що відповідач не довів факт керування позивачем транспортним засобом, як особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст. 286 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що дана категорія справ віднесена до термінових, розгляд яких здійснюється у десятиденний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 18 вересня 2024 року сержант поліції СРПП ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, Мулярчик І.М., прийняв постанову серії ББА № 302122 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклав штраф в сумі 20 400 грн.

Відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення, 05 серпня 2024 року в 13 год. 30 хв., в с. Річки по вул. Садова 16 ОСОБА_1 керував мотоциклом FOLTE RS RT 250, без номерного знаку, без права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України».

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що відповідач надав належні докази, які доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом).

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із ч. 4 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Додані до постанови в справі про адміністративне правопорушення відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не фіксують момент керування позивачем транспортним засобом мотоциклом FOLTE RS RT 250, без номерного знаку, а містять записи перебування позивача у закладі охорони здоров`я.

Тому, апеляційний суд вважає ці відеозаписи неналежними доказами та не бере їх до уваги.

Крім того допитана на місці події жителька села Річки ОСОБА_2 безпосередньо не спостерігала момент керування позивачем транспортним засобом, а лише повідомила відповідача, що почула звук удару, вийшла на вулицю і побачила чоловіка, який лежав на асфальті, а біля нього мотоцикл чорного кольору.

Верховний Суд у постанові по справі №560/751/17 зробив висновок що підтвердження порушення Правил дорожнього руху показаннями свідків, які були надані відповідачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не є належними доказами у справі, оскільки, вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Отже, факт керування позивачем транспортним засобом, під час позбавлення права керування транспортним засобом, відповідач суду не довів.

Це свідчить про те, що відповідач неповно та поверхнево з`ясував обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 302122 від 18 вересня 2024 року є протиправною.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, зважаючи на встановлені вище обставини щодо протиправності постанови в справі про адміністративне правопорушення та наведені норми матеріального права, апеляційний суд вважає, що постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 302122 від 18 вересня 2024 року необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв всупереч порядку, передбаченому законами України та неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Щодо розподілу судових витрат, то враховуючи задоволення адміністративного позову на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області необхідно стягнути 1514 грн. судового збору, що були сплачені за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року у справі №461/8197/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову Головного управління Національної поліції у Львівській області в справі про адміністративне правопорушення серії ББА №302122 від 18 вересня 2024 року скасувати, а справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області судовий збір в сумі 1514,00 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 28.02.2025