Справа № 580/11405/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року справа № 580/11405/24
10 годин 00 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Олійник розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/11405/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м.Черкаси, 18001, ЄДРПОУ ВП 44131663) [представник Любченко М.І. за довіреністю] про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

18.11.2024 вх.№53810/24 позивач у позовній заяві просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.02.2024 №0-2310-UA0034468;

- визнати протиправними дії з направлення податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.02.2024 №0-2310-UA0034468;

- стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області моральну шкоду у сумі 25000 грн.

19.11.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 23.01.2025 суд здійснив перехід із спрощеного до загального провадження, продовжив строк проведення підготовчого провадження. 04.02.2025 суд закрив підготовче провадження, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 18.02.2025, 20.02.2025, 26.02.2025. Позивач просив 31.01.2025 вх.№ 4938/25, 19.02.2025 вх.№8605/25 проводити судове засідання без його участі.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 29.10.2024 отримав рекомендованою кореспонденцією лист Золотоніської ДПІ Головного управління ДПС у Черкаській області, що відправлений 16.10.2024 з протиправним ППР від 22.02.2024 №0-2310-UA0034468 про визначення грошового зобов`язання за 2023 рік щодо сплати 7306.35 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Спірне рішення відправлене відповідачем 16.10.2024 з порушенням строку передбаченого пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - Кодекс №2755). Позивач стверджує, що після ліквідації КСП оформив право власності на склад, сплачує плату за землю на якій розміщений склад. За 2021, 2022 відповідач нараховував податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. У справі №580/4893/22 та у справі №580/6443/23 суди визнали протиправність нарахування такого податку за подібних обставин. Верховний Суд у справі №803/669/17 висловив позицію щодо законної сили судового рішення та впровадження принципу правової визначеності. Позивач перебував у стані невизначеності, розпачі і тривозі як особа з інвалідністю ІІ групи (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 ) - отримання чергового протиправного ППР викликає психоемоційні навантаження, стрес з вини посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області та протиправного направлення незаконних ППР тривалий час.

У відповіді на відзив на позовну заяву від 23.12.2024 вх.№60576/24 позивач стверджує, що хибні висновки відповідача спростовані за результатом апеляційного перегляду справи №580/6443/23. Законодавець змінював правове регулювання щодо оподаткування відповідно до п.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.256 Кодексу №2755.

19.02.2025 вх.№8605/25 позивач визнає, що має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0091) Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №189621 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом площею 0.72 га ( реєстраційний №01614 у книзі записів) та орендує земельну ділянку сільськогосподарського призначення.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві на позовну заяву від 16.12.2024 вх.№58861/24 (через підсистему Електронний суд ЄСІТС 13.12.2024) представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та вказує таке. В режимі «плата за нерухомість» ІКС «Податковий блок» у приватній власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт нежитлової нерухомості (матеріальний склад вул.Лесі Українки 102 Б, с.Бойківщина, Драбівський район, Черкаська область/ дата державної реєстрації права власності 05.12.2017, площа 363.5 м кв), тому сформоване ППР від 22.02.2024 у сумі 7306.35 грн (рекомендоване повідомлення про вручення 16.10.2024 №474). Відповідно до висновків Верховного Суду від 20.06.2022 у справі №826/15940/18 недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання ППР не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку. ОСОБА_1 не звертався для проведення звірки даних. Згідно реєстраційних та облікових даних ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 12.02.2021 був зареєстрований ФОП, 22.04.2021 припинив підприємницьку діяльність, проте на даний час стан платника - 12 припинено, але не знято з обліку. Позивач як платник не підпадає під категорію сільгоспвиробника і не підпадає під дію п.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.256 Кодексу №2755. Відповідач заперечує щодо моральної шкоди у сумі 25000 грн, позаяк у ОСОБА_1 відсутні підстави вимагати відшкодування моральної шкоди за відсутності її завдання працівниками Головного управління ДПС у Черкаській області: позивач не наводить обгрунтованих доводів і не надає доказів щодо наявного причинного зв`язку між діями відповідача і заявленою сумою до стягнення (у чому виражаються страждання).

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має кваліфікацію юрист - диплом НОМЕР_3 Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова (а.с.31), статус особи з інвалідністю з 01.12.2011 ІІ групи, надав документи медичного характеру (а.с.5, а.с.32, а.с.101, а.с.102 - 104).

Суд встановив, що відповідно до довідки від 14.08.2024 №03-05/575 Виконавчого комітету Драбівської селищної ради за період з 05.03.2020 до 14.08.2024 житель селища Драбів є власником пасіки у кількості 15 бджолосімей (а.с.14).

Суд встановив, що листом Міністерство юстиції України 21.04.2023 №49166/1-10617/19.1.4 «щодо направлення звернення для розгляду за належністю» поінформувало ОСОБА_1 про скерування звернення від 18.04.2023 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (а.с.26).

03.05.2023 листом №5831/30/10-23 Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо належності матеріального складу до коду 1271 «будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» ДК БС 018-2000 повідомло позивача про таке. Відповідно до п.1 Примітки до Додатку 3 «Таблиця співвідношеня класифікаторів цільового призначення, перелік функціонального зонування територій та класифікатора будівель і споруд» до Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 року №681 «Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», розміщення певного виду будівлі чи споруди допускається у межах функціональної зони, зазначеної у графах 4-9, і водночас на земельній ділянці з цільовим призначенням, зазначеним у графах 10-15. Відповідно до графи 10 Додатку 3 цільове призначення земельної ділянки за Класифікацією видів цільового призначення земель «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» співвідноситься з графами 1 та 2 Додатку 3 (коди ДК БС 018-2000), а саме:1271.1 будівлі для травринництва; 1271.1 будівлі для птахівництва; 1271.3 будівлі для зберігання зерна; 1271.4 будівлі силосні та сінажні; 1271.5 будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6 будівлі тепличного господарства; 1271.8 будівлі підприємств лісництва та звірівництва. Відповідно до графи 13 Додатку 3 цільове призначення земельної ділянки за Класифікацією видів цільового призначення земель «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» співвідноситься з графами 1 та 2 Додатку 3 (коди ДК БС 018-2000), а саме: 1271.7 будівлі рибного господарства; 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Відповідно до Державного аграрного реєстру наявна інформація щодо сільгоспвиробника ОСОБА_1 , який використовує земельні ділянки: 1.кадастровий номер №:02:001:1117 площа 3,63 га речове право - власність; 2.кадастровий номер №:02:001:0635 площа 3,63 га речове право - власність; 3.кадастровий номер №:02:001:1095 площа 20,04 га речове право - постійне користування; 4. кадастровий номер №:02:001:0019 площа 0,15 га речове право - оренда термін права 27.12.2032, орендодавець Драбівська селищна рада (а.с.86, 87).

Верховний Суд ЄДРСР 122883068 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі №580/6443/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Шостий апеляційний адміністративний суд зазначає, що посилання податкового органу, що помилково взяті до уваги судом першої інстанції до уваги, є безпідставними, що у зв`язку з припиненням 12.02.2021 реєстрації ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, останній не має податкові пільги у 2022 році, оскільки нормами чинного законодавства, зокрема, пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.1 ст.266 ПК України передбачено, що нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сумарно умов: така нежитлова будівля віднесена до класу «будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник. ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені що підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є платником спірного податку, оскільки, нежитлове приміщення - матеріальний склад, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є будівлею сільськогосподарського призначення. Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області №0-2310 від 22.05.2023 є протиправним та підлягає скасуванню (ЄДРСР 121514594). У справі № 580/6443/23 ЄДРСР 121514594 суд встановив, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач у справі ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Реєстрація припинена 12.02.2021, номер запису в реєстрі 000002585 та звертає увагу, що «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України регламентовано, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що належне ОСОБА_1 на праві власності нежитлове приміщення - матеріальний склад, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відноситься до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивача, як особи, яка включена до Державного аграрного реєстру як сільгоспвиробник.

Верховний Суд ЄДРСР 116520625 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 580/4893/22 відмовив. У постанові №580/4893/22 Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив (115720910): наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджений і введений в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення. Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Згідно з ДК 018-2000, до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) включено клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271). Клас «Будівлі сільськогосподарського призначення» (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу належить на праві приватної власності нежитлове приміщення - матеріальний склад, загальною площею 363,5 кв.м. Колегія суддів вважає, що позивач не є платником спірного податку, оскільки, нежитлове приміщення - матеріальний склад, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - є будівлею сільськогосподарського призначення.

Суд встановив, що ОСОБА_1 подав 25.04.2022 до контролюючого органу публічну звітність платника податку - податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік із визначенням суми доходу 10991.08 грн (ПДФО 1978.39, військовий збір 164.87).

22.04.2021 відповідно до рішення анульована реєстрація платника єдиного податку ОСОБА_1 (дата переходу на спрощену систему 15.02.2021, дата затвердження рішення №73 - 19.05.2021; підстава для анулювання реєстрації: припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відповідно до поданої заяви або отриманого повідомлення від державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення абз.2 п.299.10 ст.299 Кодексу №2755).

Згідно з ветеринарно-санітарним паспортом пасіки №31-04-280 кількість бджолиних сімей 15.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з метою скасування ППР від 22.02.2024 за податковий (звітний) 2023 рік.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені сторонами доводи і аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» 18 січня 2001 року №2238-III (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2238-14#Text) визначає (ст.1): сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, що пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі; продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11-01.42 та 05.00.1-05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97; сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Кодекс №2755 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п.265.1 ст.265 Кодексу №2755 податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст. 266 Кодексу №2755 платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Кодексу №2755 об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п.266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Кодексу №2755). Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Кодексу №2755 база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст. 266 Кодексу №2755 ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Базовий податковий період дорівнює календарному року (п.266.6 ст.266 Кодексу№2755). Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Кодексу №2755 податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп.266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до пп.165.1.24 п.165.1 ст.165 розділу IV (податок на доходи фізичних осіб) доходи, отримані від продажу власної сільськогосподарської продукції, що вирощена, відгодована, виловлена, зібрана, виготовлена, вироблена, оброблена та/або перероблена безпосередньо фізичною особою на земельних ділянках, для ведення: садівництва та/або для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та/або для індивідуального дачного будівництва; особистого селянського господарства та/або земельні частки (паї), виділені в натурі (на місцевості). Під час продажу власної сільськогосподарської продукції (крім продукції тваринництва) отримані від такого продажу доходи не є оподатковуваним доходом, якщо їх сума сукупно за рік не перевищує 12 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. У разі якщо сума отриманого доходу перевищує зазначений розмір, платник податків зобов`язаний відобразити суму такого перевищення у складі загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за відповідний звітний рік та подати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу і самостійно сплатити податок з суми такого перевищення. Під час продажу сільськогосподарської продукції (крім продукції тваринництва) її власник має подати податковому агенту копію довідки про наявність у нього земельних ділянок, зазначених в абзацах другому та третьому цього підпункту. Оригінал довідки зберігається у власника сільськогосподарської продукції протягом строку позовної давності з дати закінчення дії такої довідки. Довідка видається сільською, селищною, міською радою за місцем податкової адреси (місцем проживання) платника податку протягом п`яти робочих днів з дня отримання відповідною радою письмової заяви про видачу такої довідки. Форма довідки встановлюється у порядку, визначеному статтею 46 цього Кодексу для податкових декларацій. Під час продажу власної продукції тваринництва груп 1-5, 15, 16 та 41 УКТ ЗЕД, отримані від такого продажу доходи не є оподатковуваним доходом, якщо їх сума сукупно за рік не перевищує 50 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Такі фізичні особи здійснюють продаж зазначеної продукції без отримання довідки про наявність земельних ділянок. У разі коли сума отриманого доходу перевищує встановлений цим підпунктом розмір, фізична особа зобов`язана надати контролюючому органу довідку про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, що видається у довільній формі сільською, селищною, міською радою за місцем податкової адреси (місцем проживання) власника продукції тваринництва. Якщо довідкою підтверджено вирощування проданої продукції тваринництва безпосередньо платником податку, оподаткуванню підлягає дохід, що перевищує 50 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Якщо таким платником податку не підтверджено самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, доходи від продажу якої він отримав, такі доходи підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Відповідно до п.21.1 ст.21 Кодексу №2755 посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: пп.21.1.1 - дотримуватися Конституції України та діяти виключно відповідно з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; пп.21.1.5. коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності; пп.21.1.9 - використовувати дані та інформацію, отримані через електронний кабінет, необхідні для виконання покладених на них функцій з адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації державної податкової та державної митної політики у межах наданих їм повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

До продукції тваринництва груп 1 - 5, 15, 16 та 41 УКТ ЗЕД віднесені: живі тварини, м`ясо та їстівні субпродукти, риба й ракоподібні, молоко та молочні продукти, яйця птиці, натуральний мед (відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-2010: 01.49.21-00.00 код УКТЗЕД 0409 00 00 00), їстівні продукти тваринного походження, готові харчові продукти, шкури необроблені (крім натурального та штучного хутра), шкіра вичинена. Згідно з УКТЗЕД розділ IV (16-24) готовi харчовi продукти; алкогольнi та безалкогольнi напої i оцет; тютюн та його замiнники; продукти, з вмiстом та без вмiсту нiкотину, призначенi для вдихання без горiння; iншi нiкотиновмiснi продукти, призначенi для забезпечення надходження нiкотину в тiло людини, група 17 - цукор i кондитерськi вироби з цукру, 1702 - іншi цукри, включаючи хiмiчно чистi лактозу, мальтозу, глюкозу та фруктозу, у твердому станi; сиропи з цукрiв без додання ароматичних добавок або барвникiв; мед штучний, змiшаний або не змiшаний з натуральним медом; карамель.

Відповідно до наказу МФУ від 15.12.2020 № 773 «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4» згідно з додатком 2 - Довідником ознак доходів фізичних осіб до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (підпункт 2 пункту 4 розділу IV) податкові агенти повинні відображати доходи, отримані від продажу фізичними особами власної продукції тваринництва груп 1-5, 15, 16 та 41 УКТ ЗЕД у податковому розрахунку за ф. 4 ДФ під ознакою доходу « 179».

Верховний Суд у справі № 500/6132/23 висловив правову позицію щодо оподаткування нежитлових будівель, що використовуються в сільськогосподарській діяльності. Суд підтвердив, що податок на нерухоме майно не застосовується до будівель, що не передаються в оренду, лізинг чи позичку і використовуються для сільськогосподарських потреб.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 КАС України).

З урахуванням висновків Шостого апеляційного адміністративного суду у справах №580/4893/22 (грошове зобов`язання за 2021 рік), №580/6443/23 (грошове зобов`язання за 2022), що набрали законної сили про протиправність ППР від 17.08.2022, 22.05.2023 із визначення ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості щодо нежилого приміщення (матеріальний склад) площею 363.5 кв.м. за адресою: вул.Лесі Українки 102 Б, с.Бойківщина у подібних правовідносинах, однак за інші податкові (звітні) періоди, а також перевірених доводів сторін і оцінених доказів, суд не встановив за критеріями ч.2 ст.2 КАС України ознак правомірності, логічності та відповідності висновків, викладених у оскарженому рішенні від 22.02.2024, фактичним обставинам справи у зв`язку із складанням, оформленням, обчисленнями та направленням індивідуального акта Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.02.2024 у формі «Ф» податкового повідомлення рішення №0-2310-UA0034468 платнику податків як фізичній особі, що належить скасуванню.

У задоволенні вимоги визнати протиправними дії з направлення податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.02.2024 №0-2310-UA0034468 належить відмовити як необгрунтованій (вирішена перша вимога у зв`язку із обранням платником податку самостійного способу захисту відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України), позаяк дії з направлення ППР оцінюються як складова вручення/надсилання такого оскарженого індивідуального акта. Позивач не взяв до уваги, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5 КАС України формалізованою вимогою є: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позові в будь-яких правовідносинах - ВП ВС у справі № 522/1528/15-ц розмежувала превентивний та ефективний способи захисту.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Верховний Суд у постанові від 31.08.2018 у справі № 822/1815/16 зазначив: у разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття.

Надаючи оцінку вимозі про стягнення відшкодування моральної шкоди у сумі 25000 грн, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (ч.5 ст.21 КАС України).

Платник податку відповідно до пп.17.1.11 п.17.1 ст.17 Кодексу №2755 має право на повне відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями (бездіяльністю) контролюючих органів (їх посадових осіб), у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.114 Кодексу №2755 «відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів» п.114.1 - особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб. Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб; шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, може включати: п.114.3.2. додаткові витрати, понесені платником податку унаслідок протиправних рішень, дій чи бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (штрафні санкції, сплачені контрагентам платника податку, вартість додаткових робіт, послуг, додатково витрачених матеріалів тощо); п.114.5 - положення цієї статті не застосовуються у разі, якщо шкода, заподіяна бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, зумовлена дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.

Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Кодексу №2755 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю (висновки від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, касаційне провадження №61-14316св18, ЄДРСР 75690730).

Верховний Суд у справі № 200/5144/20-а зазначив: загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, що заподіюють моральну шкоду. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження у кожному окремому випадку, з огляду на встановлені ними обставини, не суперечить правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 в справі №750/6330/17 щодо загальних підходів до відшкодування моральної шкоди. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у питаннях відшкодування моральної шкоди наведена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №280/5216/19 та від 07.03.2023 №280/1530/20.

Докази - це урегульована процесуальним законодавством, існуюча у певній процесуальній формі інформація (фактичні дані), яка надає можливість адміністративному суду, що розглядає справу, достеменно або певним чином відтворити та встановити усі обставини публічно-правового спору, які мають значення для правильного вирішення адміністративної справи (висновки ВС у справі № 826/15278/17).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення нерозумності, несправедливості суми, визначеної позивачем.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надання оцінки діагнозу позивача виходить за межі судового розгляду, а означені питання є дискреційними повноваженнями лікарів. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18. Суд не наділений повноваженнями оцінювати надані позивачем документи медичного характеру щодо стану здоров`я людини поважного віку.

У позовній заяві позивач вказав: розмір моральної шкоди оцінює у 25000 грн, проте розрахунку не надає, стверджуючи: суди підтвердили право на пільги, проте кожного року ситуація повторюється, чим позбавили спокійного життя.

За встановлених у справі обставин, зважаючи на заперечення відповідача, суд вважає необгрунтованою для стягнення відшкодування моральної шкоди у заявленій позивачем сумі 25000 грн, проте, визначаючи співмірність відшкодування моральної шкоди спричиненим негативним наслідкам у триваючій непевності позивача для моделювання поведінки платника податків як власника нежилого приміщення (матеріальний склад) площею 363.5 кв.м. за адресою: вул.Лесі Українки 102 Б, с.Бойківщина за наявних висновків у судових рішень у справах №580/4893/22 (грошове зобов`язання за 2021 рік), №580/6443/23 (грошове зобов`язання за 2022) за позовом ОСОБА_1 , що набрали законної сили, суд доходить висновку про достатні підстави для стягнення за рахунок коштів державного бюджету відшкодування (компенсації) моральної шкоди, заподіяної ухваленням протиправного рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.02.2024 №0-2310-UA0034468 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у сумі 3028 грн.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ВС у справі № 752/17832/14-ц ЄДРСР 104644654 врахував: у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 490/2254/20 (провадження № 61-14597св20) зазначено, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях судового процесу, а саме під час апеляційноого перегляду справи. Системне телеологічне тлумачення приписів статей 3 та 4 Закону України «Про судовий збір» дозволяє зробити висновок про те, що законодавець обрав спосіб справляння судового збору із застосуванням процентного співвідношення ставки судового збору в апеляційному та касаційному суді від ставки в суді першої інстанції. Якщо позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно, він звільняється від сплати судового збору також і у разі подання ним апеляційної (касаційної) скарги на судові рішення у справі. Такий підхід під час тлумачення положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» відповідає висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (звільнення споживачів від сплати судового збору).

Позивач ОСОБА_1 має посвідчення про статус особи з інвалідністю ІІ групи.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.02.2024 №0-2310-UA0034468 форми «Ф» за платежем 18010300 у сумі 7306.35 грн.

Стягнути за рахунок коштів державного бюджету відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, заподіяної протиправним рішенням від 22.02.2024 №0-2310-UA0034468 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Роз`яснити, що посадова або службова особа контролюючого органу несе перед державою відповідальність у порядку регресу в розмірі виплаченого з бюджету відшкодування через неправомірні рішення цієї посадової (службової) особи Головного управління ДПС у Черкаській області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати не належать розподілу.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м.Черкаси, 18001, ЄДРПОУ ВП 44131663).

Рішення суду складене 06.03.2025.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА